TENTO POŘAD OBSAHUJE DRASTICKÉ ZÁBĚRY,
KTERÉ MOHOU NĚKTERÉ DIVÁKY VYDĚSIT.
LOGANOVO MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ BOSTON, MASSACHUSETTS
AUDIO ZÁZNAM Z 11. ZÁŘÍ 2001
American 11, silný provoz vyčkává severně od letiště ve výšce 3500 stop,
udržujte výšku 3000 stop, dráha čtyři pravá.
Vzlet povolen.
Bylo to krásné úterní ráno.
Nebe bylo čisté, modré, na nebi ani mráček.
Říká se tomu „křišťálově čisté“.
Kolem osmé hodiny měl let American 11 plně natankováno.
Mířil do Los Angeles.
Odletěl z Loganova letiště v Bostonu. Víme, že ho unesli.
8.13 VÝCHODNÍHO ČASU
American 11, udržujte hladinu stoupání tři pět nula.
HLAS ŘÍDÍCÍHO LETOVÉHO PROVOZU ŘÍDÍCÍ VĚŽ BOSTON
American 11, udržujte hladinu stoupání tři pět nula.
American 11, Boston.
Tady Atény.
Tady Boston, otočil jsem American 20 doleva,
ale už vůbec nereaguje.
Zdá se, že zahýbá doprava.
Navigátoři ztratili kontakt,
ale únosci použili řeku Hudson jako vodítko pro let do New Yorku.
8.19 VÝCHODNÍHO ČASU
Trojka vzadu. Kokpit neodpovídá.
V první třídě je někdo pobodaný.
A myslím, že je tu slzný plyn, nemůžeme dýchat.
Já nevím. Myslím, že nás unesli.
Jak se jmenujete?
Jmenuju se Betty Ongová.
Jsem třetí letuška v letu 11.
Cestující v první třídě jsou…
Letuška v první třídě a vedoucí kabiny byli pobodáni.
A nemůžeme se dostat do kokpitu, dveře nejdou otevřít.
Volali jste ještě někomu?
Ne.
Někdo volá záchranku a nemůžeme sehnat dok…
V roce 2001 jsem pracovala ve Světovém obchodním centru
v Jižní věži, věži č. 2.
Byla jsem ve 101. patře.
Sídlili jsme v té budově asi čtyři nebo pět let.
HOTEL MARRIOTT WORLD TRADE CENTER
V tom hotelu jsem pracoval od roku 1981.
Tehdy se jmenoval Vista International a až potom Marriott International.
Byl jsem hotelový údržbář. Měl jsem na starost celou budovu.
Ráno 11. září
jsem dorazil kolem šesté jako obvykle.
Kolem osmé většinou míváme porady,
kde se stručně probere, co se bude ten den dít.
A na téhle konkrétní poradě nám šéf řekl,
že nějací hoteloví hosté
měli problémy se svým pokojem.
Šéf chtěl, abychom se na ty dva hosty zaměřili.
Byly to dvě dámy ze Chicaga, které se jmenovaly Faye a Leigh Gilmoreovy.
Leigh měla roztroušenou sklerózu.
Dost ji to paralyzovalo.
Byla upoutaná na kolečkové křeslo.
Obhajovala lidi se zdravotním postižením.
Řekl jsem šéfovi, že na ten pokoj půjdu
a zařídím, aby naše klientky byly spokojené a měly vše, co potřebují.
AMERICAN AIRLINES REZERVAČNÍ CENTRUM, CARY, SEVERNÍ KAROLÍNA
8.21 VÝCHODNÍHO ČASU
Linka tísňového volání American Airlines, jaký máte problém?
Tady Nydia z American Airlines.
Monitoruji telefonát, ve kterém letuška
z letu č. 11 hlásí našim zástupcům, že pilot a posádka byli pobodáni.
- Let č. 11? - Jo.
Kontaktovali jsme řízení letového provozu. Budou to řešit jako potvrzený únos,
takže odkloní z jejich trasy veškerý provoz.
Dobře.
Vypnul transpondér,
takže neznáme jeho přesnou výšku.
Jen odhadujeme, že... Mají za to…
Mají ho na hlavním radaru. Myslí si, že sestupuje.
Vešla jsem do haly
a abych se dostala do svého 82. patra, musela jsem jet dvěma výtahy.
První byl expresní výtah do 78. patra a pak do 82. patra.
A přišla jsem do své kanceláře
a měla jsem velké štěstí, protože můj stůl stál přímo u okna
na východní straně věže.
Takže jsem z okna viděla East River, všechny mosty
a pak do dálky směrem k Evropě.
V právním oddělení Přístavního úřadu New Yorku a New Jersey
jsem měl titul sekčního šéfa.
Obchodní centrum postavil na přelomu 60. a 70. let právě Přístavní úřad,
takže když byla budova dokončena,
úřad si v ní zřídil ústředí.
Hlavní architekt byl Japonec.
Paradoxně se bál výšek,
a přesto postavil tyto dvě mamutí budovy.
Magnáti v New Yorku včetně Rockefellerů
chtěli vybudovat centrum pro obchod a světový obchod,
a tak přišli s názvem „Světové obchodní centrum“.
Kritikům architekty se věže zprvu nelíbily.
Tehdy koloval tenhle vtip:
„Vítejte v New Yorku, domově slavných budov,
krásných budov jako Empire State Building
a Chrysler Building a krabic, v kterých byly zabalené."
Ale nakonec lidem ty budovy přirostly k srdci
a všichni je milovali.
V určité dny týdne
mohlo být na těch 6,5 hektarech plochy 70 až 80 tisíc lidí.
Takže to bylo jako město uvnitř města.
Byl jsem zástupce komisaře
na odboru vyšetřování města New York.
V den útoku probíhala operace.
Měli jsme ve Světovém obchodním centru sraz v podstatě se zločincem,
který měl převzít úplatek a nechtěl platit daně.
Měli jsme tým napíchnutých vyšetřovatelů,
kteří se s ním měli sejít.
To je hovor od American 11?
Přepojte to na…
Máme letadla. Zůstaňte v klidu a všechno bude v pořádku.
Vracíme se na letiště.
HLAS ÚNOSCE LET 11
American 11, voláte nám?
Nikdo ani hnout. Všechno bude v pořádku.
Jestli se o něco pokusíte, uškodíte sobě i letadlu.
Zůstaňte v klidu.
8.37 VÝCHODNÍHO ČASU
Dispečink, věž Boston.
Máme tu problém.
Máme unesené letadlo, které míří do New Yorku,
a potřebujeme, abyste...
Potřebujeme splašit pár stíhaček F-16, aby nám pomohly.
To je naostro, nebo jen cvičení?
Ne, to není cvičení ani zkouška.
Tak jo. Vydržte vteřinku, ano?
Ano.
Počkejte, počkejte.
- Je to opravdu vážné. - Co?
8.38
Co?
Co to bylo?
To je realita? Reálný únos.
HLASY TECHNIKŮ PROTIVZDUŠNÉ OBRANY
Ve tři čtvrtě na devět bylo v mé kanceláři naprosté ticho.
SEVERNÍ VĚŽ
Všichni pracovali u svých počítačů.
A zničehonic
ticho prořízl obrovský výbuch.
Dáte mi taky autogram?
Co to sakra bylo?
Znělo to jako havárie letadla.
- Hele! Tam naproti! - Pojďte k nám!
Pojďte k nám!
Beth? Co je to?
Něco… Někdo zasáhl Světové obchodní centrum? Nebo…
Je to Obchodní centrum.
Do prdele!
Sakra!
To, co právě vidíte,
je velmi znepokojivý živý záběr.
To je Světové obchodní centrum
a my máme nepotvrzené zprávy,
že do jedné z věží narazilo letadlo.
Jo. Díváme se…
Nepochybně došlo k obrovskému výbuchu a požáru.
Z budovy stoupá spousta černého kouře.
Černý kouř naznačuje,
že požár není ani zdaleka pod kontrolou.
V tom okamžiku jsem byl ve své kanceláři v 62. patře.
A v 8.46 se náhle ozvala rána a náraz
a budova se začala třást, což jsem dosud nikdy nezažil.
Inženýři mi říkali, že budovy byly navrženy tak,
aby se ve větru síly hurikánu kývaly.
Musely. Nemohly být tuhé, protože byly příliš vysoké.
Ale tohle bylo jiné. Byly to tak silné otřesy,
že několik mých kolegů ztratilo balanc
a padli na kolena.
A ty otřesy trvaly asi 20 nebo 30 sekund.
Když otřesy ustaly,
tak jsem na všechny křičel, ať jdou ven a běží ke schodům.
Ať neztrácejí čas zjišťováním, co se stalo.
Ať utečou a zjistí to až pak.
V těchto dvou budovách v srdci newyorské finanční čtvrti
pracují tisíce, desetitisíce lidí.
SEVERNÍ VĚŽ - JIŽNÍ VĚŽ
Seděla jsem na jižní straně Jižní věže,
byla jsem co nejdál to šlo a slyšela jsem výbuch.
Byl to velmi slabý výbuch.
Kolegové, kteří seděli na západní a severní straně budovy
cítili žár ze součástek z letadla,
které jim prolétly za okny,
a prý jim zuhelnatěly papíry na stole.
Chtěla jste se v tu chvíli evakuovat?
Ne. To mě nenapadlo.
Vlastně až moje matka se ptala, jestli půjdu pryč.
A když to chtěla máma, řekla jsem: „Jasně."
Všichni jsme si mysleli, že je to nějaký trouba
s cessnou nebo jiným malým letadlem,
co uhnul z dráhy a narazil do budovy.
Zprvu nám nedošlo, že to byl Boeing 757.
JIM BERGER, VICEPREZIDENT AON KOLEGA DÉSIRÉE
Balila jsem si tašku a všimla jsem si, že kolem jde Jim Berger,
který mě předtím slyšel říkat, že tu vybuchla bomba,
a přišel nám říct, že slyšel,
že to bylo ve skutečnosti letadlo, které narazilo do Severní věže.
Do věže č. 1.
Narazilo přímo do centra budovy.
Takže pokud jste byli v 92. nebo ve vyšším patře, nebylo úniku,
nebyly tam schody, po kterých byste sešli.
8.50 VÝCHODNÍHO ČASU
TÍSŇOVÉ VOLÁNÍ
Hasičský sbor 408. Kde hoří?
Dobrý den. Jsem v 106. patře Světového obchodního centra.
Došlo tu k explozi.
Dobře. 106. patro?
- Budova č. 1 nebo 2? - Jedna.
Dobře. Nechte otevřená okna a nikam nechoďte.
Chvíli to potrvá, protože dole hoří.
Okna nejdou otevřít, jen rozbít.
Dobře. Tak vydržte.
Vydržte. Jsme na cestě.
Dobře. Prosím, pospěšte si.
A ten původně krásný den najednou ztmavl.
Za oknem vířily papíry.
A tehdy Jim řekl: „Je čas jít domů.“
Pomysleli jsme si: „Super, ještě není ani devět,
a my už jdeme domů.“
Já jsem šla k výtahu a Jim ještě prošel chodbu.
Dělal poslední kontrolu patra.
Chtěl se ujistit, že všichni vědí, že mají odejít
a že tam nikdo nezůstal.
Jim se ven už nedostal.
V tuto chvíli nemáme oficiální zprávy o počtu raněných.
Teprve teď začínáme skládat dohromady střípky této hrozné tragédie.
HOTEL MARRIOTT
Budova se otřásla.
Nevěděli jsme, co se děje.
Automaticky se spustily poplachy,
a když se to stane, zablokují se všechny výtahy.
Věděli jsme, že je zle, že se něco děje.
Jak jsem stál v hale, všiml jsem si, že ke mně jde nějaká žena.
Šla od Dvojčat.
Byla ošklivě popálená a já řekl: „Panebože.“
Kdosi zakřičel, ať ji někdo přikryje ručníkem,
protože se jí hrozně loupala kůže.
Později jsem zjistil, že byla popálená od paliva.
- Muselo protéct výtahovou šachtou. - Ano. Skrz výtahy.
FAYE GILMOREOVÁ LEIGHINA MATKA
Bůhvíproč jsem si vzpomněl na ty dvě dámy a řekl jsem si:
„Asi bych se měl jít mrknout, jestli jsou pořád nahoře,
protože si nejsem jist.“
Protože byl osobní výtah zablokovaný,
šel jsem k nákladnímu výtahu, použil svůj klíč a vyjel nahoru.
Když jsem otevřel dveře, byly tam. Čekaly tam tři ženy.
Uvízly tam.
Jedna z nich utekla zpět do svého pokoje a zamkla se tam.
- Nevím proč. Strach. Jo. - Měla strach.
Běžel jsem tam, bušil na dveře a říkal:
„Promiňte, nevím, co se děje.
Ale je to něco hodně špatného. Sám mám strach.
Musíme pryč.“
Začala brečet. A pak řekla: „Dobře. Půjdu s vámi.“
A nakonec, jste je dopravil do bezpečí.
A dozvěděl jste se, co s nimi bylo dál?
Ne, nedozvěděl.
Letadla obvykle nelétají tak blízko budov.
Rychlost větru není momentálně nijak závratná.
- Letové podmínky téměř dokonalé. - Dokonalý výhled.
Ze všech pater nad námi
se už na schodiště hrnuli lidé.
Rozhodl jsem se, že budu stát u vchodu
a počítat lidi ze svého oddělení,
abych se ujistil, že se všech devět dostalo na schodiště.
Byl jsem sekční šéf, takže jsem to chápal jako svou povinnost.
A schody byly přeplněné, takže se ten zástup lidí nepohyboval nijak rychle.
Ve 20. patře
jsme poprvé viděli hasiče, který šel nahoru, zatímco my dolů.
Takže zbytek cesty jsme museli jít v řadě za sebou,
protože teď přístavní policie a hasiči
stoupali po druhé straně schodiště, aby budovu evakuovali.
Byl jsem rád, že vidím hasiče.
HLAS NEZNÁMÉHO HASIČE
Tady je… Pozor, z našeho stanoviště vidím hustý kouř,
který stoupá z budovy Světového obchodního centra.
Pošli mi tam všechno, co máte k dispozici, Kate.
Ráno 11. září jsem neměl být ve službě.
Od nedělního večera jsem měl 24hodinovou směnu
přes celé pondělí. A 11. září bylo úterý.
VŮZ Č. 24 ŽEBŘÍK Č. 5
Kapitán vozu č. 24
mě požádal, abych za něj převzal směnu.
VESTIBUL SEVERNÍ VĚŽE 11. ZÁŘÍ 2001
Sklo ve vestibulu bylo rozbité.
Vešli jsme dovnitř a viděli jsme praskliny v mramoru
a já spatřil mrtvá těla u výtahů,
což způsobilo letecké palivo, které nateklo do výtahových šachet.
Rozkaz zněl, že máme jít nahoru, bojovat s ohněm
a vyvést ven co možná nejvíc lidí.
Začali jsme postupovat v řadě nahoru
a proti nám šla dolů v druhé řadě velice spořádaně spousta civilistů.
Nakonec jsme narazili na muže z 90. patra, který viděl oheň.
Tehdy jsem pochopil, že nás čeká dlouhý výstup.
JIŽNÍ VĚŽ
Rychle jsem sestoupila do mezipodlaží v 78. patře.
Bylo tam našlapáno.
Asi 400 lidí tam čekalo
na expresní výtah do přízemí.
Dostala jsem se do jednoho z posledních výtahů, který sjel do vestibulu.
Je to očividně… Stalo se tam něco otřesného.
A opět nepotvrzená zpráva,
že do jedné z věží narazilo letadlo.
Snažíme se…
9.02 VÝCHODNÍHO ČASU
- Můžete se podívat z okna? - Jo.
Vidíte někoho ve výšce 4000 stop
asi pět mil východně od letiště? Zdá se, že je…
Jo. Vidím ho.
On také klesá k budově?
- Taky rychle klesá. Jo. - Tedy, to je…
4500 stop. Teď sestoupil naráz o 800 stop.
To je další průšvih.
Vystoupili jsme na úrovni ulice. Já a tři kolegové.
Potkali jsme se ve výtahu,
a když jsme vyšli na Liberty Street,
udělali jsme asi deset kroků a Ingrid zavolala: „Utíkejte!“
Nepamatuje si, proč to řekla,
ale utíkali jsme po Liberty Street k Church Street v Zuccotti Parku.
A bylo přesně 9.03.
9.03 VÝCHODNÍHO ČASU
Teď už to vím,
protože v 9.03 narazil do Jižní věže let United Airlines 175.
Panebože!
STUDENTKA NYU
Panebože!
- Panebože. Další letadlo. - Bože.
Panebože. Další letadlo.
Tohle už vypadá jako záměr.
- Do budovy narazilo další letadlo. - Páni.
- Další náraz letadla… - ...do Světového obchodního centra.
- Celá budova se zhroutila. - Ty bláho.
AMATÉRSKÉ ZÁBĚRY
ZÁBĚRY ABC 7 NY
Honem!
Jsi se mnou, Johne?
Já nevím.
K zemi!
- Co se stalo? - Co se to děje?
…čeká se další výbuch!
Zpátky!
Pojďme radši dál.
Všichni pryč! Honem! Pryč! Rychle pryč! Honem!
Druhé letadlo právě…
DC01, mluvte.
Druhý výbuch ve Světovém obchodním centru č. 2 v horních patrech.
Světové obchodní centrum č. 2, výbuch v horních patrech.
Teď je myslím jasné,
že do Světového obchodního centra právě narazilo druhé letadlo.
Myslím, že jde o teroristický čin
takových rozměrů, jaké si momentálně ještě neumíme domyslet.
Bylo slyšet, jak lidé lapají po dechu.
Člověk měl pocit, jako by se svět rozpadal.
Váš mozek se snaží pochopit něco,
co nedává smysl.
Bylo to neuvěřitelné.
A to byl teprve začátek.
Třetí unesené letadlo míří k Washingtonu.
Zalarmujte Langley, ať letí k Washingtonu.
DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
1. ČÁST SYSTÉM BLIKAL ČERVENĚ
Útoky z 11. září 2001
byly ty nejzávažnější teroristické útoky
v dějinách lidstva.
Myslím, že je těžké znovu si vybavit ten pocit hlubokého otřesu,
vykolejení, chaosu a nejistoty, který panoval 11. září
v hodinách po útocích.
Nikdo nevěděl, kdo na nás zaútočil, proč na nás zaútočil
nebo jaké útoky budou následovat.
A to vše vedlo k pravděpodobně nejpodstatnější otázce té éry,
která zněla: „Proč nás nenávidí?“
Útoky na Dvojčata byly jen úvodní salva
celého dne plného útoků proti cílům
představujícím symboly americké moci.
Tuto operaci provedli
přívrženci nebo stoupenci Usámy bin Ládina.
Terorismus se dá nejlépe definovat jako násilí nebo hrozba násilím,
které mají za cíl dosáhnout zásadní politické změny.
Všichni teroristé se považují za nedobrovolné bojovníky,
kteří jsou dohnáni k obraně proti predátorským agresorům.
Tudíž mají pocit, že nemají jinou možnost, než použít násilí.
Bin Ládin měl ješitnou představu,
že terorismus může změnit běh dějin.
Ale cesta k 11. září začala ve skutečnosti už před desítkami let
v srdci studené války
sovětskou invazí do Afghánistánu v roce 1979.
Tam to ve skutečnosti všechno začalo.
2001
1979 SOVĚTI SE VALÍ DO AFGHÁNISTÁNU
Myslím, že si nikdo naplno neuvědomoval,
že to byl významný zlom v dějinách.
A nikdo nemohl předvídat,
že se z toho stane klíčová událost,
která bude mít takový dopad nejen na zbytek 20. století,
ale určí i směr minimálně úvodních desetiletí
21. století.
Sovětské jednotky vedly zuřivé bitvy v ulicích Kábulu,
dnes hlavního města Afghánistánu.
Sovětský svaz vyslal tanky a bojové vrtulníky
k potření muslimských povstalců.
Jsem bývalý důstojník CIA zapojený do afghánského odboje
proti sovětské okupaci.
Američané se tehdy snažili
vyštrachat své atlasy světa,
aby zjistili, kde je sakra Afghánistán.
A co je nám po něm?
No, bylo nám po něm dost, minimálně ve Washingtonu,
protože Sovětský svaz,
druhá strana rovnice studené války,
která probíhala už několik desetiletí od roku 1948
a spolkla do té doby už deset bilionů dolarů nebo i víc,
se do nebe volajícím způsobem vydal za svoje hranice.
Takže každý americký prezident,
každá americká vláda
by musela něco udělat, musela by nějak reagovat.
Sovětští vůdci otevřeně a veřejně prohlásili,
že jediná morálka, kterou uznávají, je ta, která pomůže jejich věci,
tedy světové revoluci.
Nastoupil Ronald Reagan
a přivedl nového ředitele ústřední zpravodajské služby,
což byl Bill Casey.
Bill Casey si mě zavolal do kanceláře a řekl:
„Chci, abyste šel do Afghánistánu, dám vám miliardu dolarů ročně.
Pomůžete místním vyhrát.
Nechceme jen bojovat do posledního Afghánce,
chceme, abyste odtud Sověty vyhnali.
A pokud miliarda nestačí, dám vám víc.“
Od té chvíle nastal tlak.
Nehodlali jsme ustupovat ani o krok.
Do roku 1985 byl zabit možná až milion Afghánců.
1,5 milionu jich bylo zraněno nebo zmrzačeno.
Milion jich byl vyhnán do exilu do Íránu
a dva miliony přes hranice do Pákistánu.
Z tehdejší afghánské populace, čítající asi 13 milionů lidí,
byla asi třetina zabita, zraněna
nebo vyhnána do exilu.
Bylo rozhodnuto. Vložíme se do toho.
Vlítneme tam a uděláme s tím krátký proces.
V klíčových letech '84, '85 a '86 dávaly Spojené státy
mudžáhidům doslova miliardy dolarů.
Mudžáhidové byli v podstatě Afghánci, kteří povstali
na základě islámu,
aby osvobodili svou zemi od sovětské okupace.
Džihád byl v podstatě muslimský boj proti utlačování, diktatuře,
autoritářství a nemuslimům, kteří chtěli dobýt muslimské území.
Zkuste si představit, jak bylo náročné
dopravit během této války Afgháncům desítky tisíc tun arzenálu,
munice, peněz a dalších věcí.
Na afghánské straně bylo sedm šéfů různých stran.
Zastupovali různé etnické i kmenové skupiny
a lišili se tím, jestli byli fundamentalisté nebo umírnění.
Mezi čtyři fundamentalisty patřil Gulbuddín Hekmatjár, Temný princ.
Vždycky měl na hlavě černý turban a všichni na světě,
kromě některých jeho velitelů, ho z duše nenáviděli.
Zdá se, že zejména jeden muž má poměrně dost přívrženců.
Jmenuje se Gulbuddín Hekmatjár
a je to 33letý bývalý student strojírenství na Kábulské univerzitě.
Vybudoval si dost příšernou pověst. Studoval na Kábulské univerzitě.
Tehdy panovalo silné podezření,
že byl zakladatelem neblahého trendu
polévání dívčích tváří kyselinou,
protože ženy v té době nechodily zahalené.
Nosily sukně a šaty a chodily na univerzitu.
Hekmatjár mě odsoudil k smrti, protože jsem psal proti němu.
GULBUDDÍN HEKMATJÁR BÝVALÝ VŮDCE MUDŽÁHIDŮ
Nastal čas, kdy jsme neměli na výběr a museli se chopit zbraní.
Stáli jsme tváří v tvář válce a neměli jsme jinou možnost, než se chopit zbraní.
Sověti chtěli udělat z Afghánistánu další ze svých satelitních států.
To byl jejich záměr.
Tehdy jsem zahájil boj za záchranu své vlasti.
Vše jsem dělal kvůli svému náboženskému přesvědčení.
Mojí motivací byla má víra a její obrana.
Přijely sovětské jednotky.
Někteří lidé chápali přítomnost sovětských sil v Afghánistánu
jako ohrožení vlastní svobody a suverenity.
Celý svět se cítil v ohrožení. Všechny státy v regionu cítily ohrožení.
Írán, Pákistán a státy v Perském zálivu cítily ohrožení.
Evropa, Amerika i celý Západ cítili ohrožení.
Nemysleli si, že by Afghánci dokázali vzdorovat.
Ale navzdory jejich očekávání tu vypukl odpor.
Neděláte s těmi lidmi rozhovory,
protože si jeden z nich možná vezme vaši sestru.
Dělali, co bylo třeba.
Museli jste se propracovat systémem,
aby materiál proudil polním velitelům,
kteří vedli skutečné boje, jako například Ahmad Šáh Masúd.
Dával jsem mu 250 000 dolarů měsíčně.
KARÁČÍ, PÁKISTÁN
Brzy začaly do přístavu v Karáčí proudit zásilky,
které pak různými cestičkami putovaly do Afghánistánu.
Americké úsilí se přesunulo od sto let starého designu
pušek Lee-Enfield
až do fáze, kdy jsme měli bedny s AK-47,
82milimetrové minomety, 107 a 122milimetrové rakety,
neřízené rakety, které všichni tak milují,
bezzákluzová děla.
1988 MLADÍ ARABOVÉ BOJUJÍ BOK PO BOKU
Dobře si vzpomínám, jak jsem v roce 1988
kvůli krátké návštěvě překračoval se zahraničními dopisovateli
hranici do Afghánistánu
a viděl jsem obrovský zástup bojovníků, kteří šli z Afghánistánu
do Pákistánu
a říkali, že jdou na R & R, rekreaci a regeneraci.
A vzpomínám si, že jsem byl docela v šoku,
když jsem zjistil, že jsou to hlavně Arabové a Indonésané a Filipínci
a lidé odevšud.
V určitém okamžiku
se k džihádu přidala skupina mladých Arabů.
Jejich počet nebyl velký.
Byl to omezený počet mladých mužů.
Jejich rodné země naši věc nebraly vážně.
Západu nevadilo, že přišli a zúčastnili se této války.
Byl jich velmi malý počet.
Měli jednu nebo dvě základny.
Říkali jim al-Káida.
Usáma bin Ládin patřil k velmi moderní rodině bin Ládinů,
což byli stavitelé a podnikatelé ze Saudské Arábie.
Ale on měl touhu udělat něco pro islám a vést džihád.
Takže dorazil do Péšávaru se spoustou stavebních strojů,
které jeho rodina vlastnila, a pomohl mudžáhidům vybudovat tunely
a muniční sklady a podobné věci.
Velmi rychle si získal úctu a podporu všech,
kdo podporovali afghánskou válku proti Sovětům.
Usáma bin Ládin byl v Afghánistánu.
Vytvořil skupinu zvanou al-Káida,
což byla jen parta jeho chlapů.
CIA ani nikdo jiný to nikdy nepovažovali za velký problém.
V 80. letech nás plně zaměstnávala studená válka
a hrozba kynoucí ze Sovětského svazu.
MADRASA POBLÍŽ AFGHÁNSKO-PÁKISTÁNSKÉ HRANICE
Ale v zákulisí se mezitím
začala objevovat velice nepochopená a podceňovaná
fúze politiky a náboženství.
V mešitách na venkově kazatelé vyzývají lidi, ať se přidají k boji
a vysvětlují jim, proč je pro ně džihád povinný.
Nedokázali jsme vyhodnotit, jak tyhle výzvy k muslimům po celém světě,
aby přišli bojovat do Afghánistánu
a také aby finančně podpořili mudžáhidy, svaté válečníky,
od základu mění povahu terorismu.
Tehdy Afghánci lobbovali za protiletadlové střely Stinger
a američtí politici a důstojníci CIA jakbysmet.
A prezident Reagan nakonec souhlasil,
že jim dá omezený počet střel Stinger,
což byly tehdy nejmodernější střely, které dokázaly sestřelit sovětská letadla.
Povstalci byli cvičeni, aby sestřelovali
letadla, co přistávají na sovětských letištích.
Dopravil jsem tam stingery v září jsme vyslali první tým.
Byla to záškodnická skupina u Džalálábádu,
která čekala na letku sovětských vrtulníků Delta MI-24,
které letěly z Kábulu do Džalálábádu,
a naši chlapi vyskočili a…
Střelec vypálil a raketa opsala oblouk po nebi
a nechávala za sebou bílý kouř
a zasáhla první vrtulník a pak…
Takže poté se nálada afghánského odboje
změnila z trpělivého čekání na mučednictví na:
„Polibte mi s trpělivostí prdel. Pořádně jim zatopíme.“
Fungovalo to.
Od chvíle, kdy jsme tam dodali stingery, už Sověti nikdy neměli dobrý den,
dokud ze země neodešli.
Nastal zlom. Válka se změnila.
Po devíti letech války opustili Afghánistán poslední sovětští vojáci.
Devět let okupace a smrti.
O život přišlo minimálně 15 000 Sovětů
společně s mnoha tisíci afghánských rebelů a civilistů.
Vojáci na tancích mávali, usmívali se a pokřikovali.
Odjížděli a ulevilo se jim.
Ten den jsem tam přiletěl, abych byl na afghánské půdě,
až Sověti odejdou.
Bylo to čistě symbolické, ale byl jsem tam.
Oni odjeli, já jsem se vrátil, večer jsem zhasnul světlo,
a to byl můj vzkaz pro agenty KGB, kteří byli asi kilometr daleko.
„Konec hry, chlapi. Prohráli jste.“
V muslimském světě se vžilo obecné mínění,
že Sověty porazily muslimské armády
vedené statečnými mudžáhidy.
AŤ ŽIJE AFGHÁNSKO-SOVĚTSKÉ PŘÁTELSTVÍ
Tekly mi slzy.
I když jsem se modlil, stále jsem plakal.
Celé dva dny jsem plakal.
Bylo to, jako by se mi nenadále splnil jeden z mých největších snů,
a stalo se to dřív, než jsem očekával.
Splnil se mi můj největší sen,
že ze země odešel poslední okupant.
Nečekal jsem, že se to stane tak brzy.
Byl jsem si jistý. Věřil jsem, že Sověti v naší zemi utrpí porážku.
Ale ne tak brzy.
Tak jsem se cítil.
Hekmatjár byl přesvědčený, že ho dříve či později dám zabít.
Na poslední schůzce s Gulbuddínem Hekmatjárem
mi řekl: „Tys mě sem přišel zabít.“
A já odvětil:
„Ne, inženýre. Dneska tě nezabiju.“
Vzpomeňte si, jaké to bylo v USA na začátku 90. let.
Byli jsme na koni.
Prezident Bush, myslím toho prvního,
uváděl v život nový světový řád,
který by po celém světě
šířil báječnou západní liberální demokracii
a kapitalismus.
Takže jsme nedávali pozor.
Upnuli jsme se na svět viděný jen našima očima.
Svět, který byl demokratický a také materialistický.
Nedokázali jsme naplno porozumět síle náboženství.
Takže jsme nepochopili, že to, co se stalo v Afghánistánu, nebylo závěrečné jednání,
ale předehra k čemusi mnohem závažnějšímu,
zejména poté, co Saddám Husajn podnikl invazi do Kuvajtu.
Irák dnes ráno napadl Kuvajt.
Byla to dokonale provedená invaze, která zaskočila celý svět.
Útok přišel pár hodin poté,
co Irák přerušil jednání s Kuvajtem o sporných ropných polích.
Spojené státy, Spojené království a další státy
okamžitě reagovaly na invazi Saddáma Husajna a Iráku do Kuvajtu
vysláním válečných lodí a pozemních sil k ochraně Saúdské Arábie
a k zabezpečení zbytku Arabského poloostrova
před jakýmikoliv pokusy Iráku rozšířit svůj vliv
nad světovými zásobami ropy.
Když jsem nastoupil do FBI,
staly se předmětem mého zkoumání teroristické skupiny.
Zajímaly mě skupiny jako Hamás, Hizballáh
nebo PIJ, palestinský islámský džihád,
a ten divný chlápek, co dával všelijaké rozhovory.
Jaké máte plány do budoucna?
Uvidíte je a uslyšíte o nich v médiích.
Dá-li Bůh.
Co je zač? Jaké má úmysly?
A když jste se v té době zeptali někoho z vlády,
většina vám řekla, že je to jen finančník.
Financuje islámské akce po celém světě,
ale bylo na něm něco zlověstnějšího.
Usáma bin Ládin měl co dělat, aby vyložil svým stoupencům
náboženské odůvodnění boje proti Spojeným státům.
Koneckonců, Spojené státy přece poskytly mudžáhidům podporu
a pomohly Afgháncům porazit sovětské komunisty.
Když Saddám Husajn napadl Kuvajt,
byl to pro lidi jako Usáma bin Ládin budíček.
Vykřikovali: „Vidíte? My vám to říkali.
Spojené státy chtěly napadnout muslimské země,
chtěly podniknout invazi na území, kde jsou obě posvátná města,
aby ukradly muslimům ropu a jejich bohatství.“
V Usámově mysli vykrystalizovala myšlenka,
že se USA od Sovětského svazu nijak neliší
a pod záminkou ochrany Saúdské Arábie
se snaží podrobit si muslimské národy
a také ovládnout nejcennější přírodní zdroje patřící muslimům,
zásoby ropy a zemního plynu v tomto regionu.
Vylíčil sám sebe jako osamělého muže,
hluboce oddaného svému náboženství,
který se postavil proti přílivu kulturní homogennosti,
západního vlivu a dominance a řekl: „A dost!
Máme svou vlastní víru, svůj způsob života,
to vaše odmítáme a vy se nám to snažíte vnutit.
Proto nemáme jinou možnost, než podniknout protiútok.“
Rozhodl se vyhlásit džihád proti Spojeným státům.
Domníval se, že tohle je jeho příležitost k probuzení muslimského světa,
který musí začít přemýšlet
o porážce zbylé supervelmoci.
1991
1993 VÝBUCH OTŘÁSL SVĚTOVÝM OBCHODNÍM CENTREM
26. ÚNORA 1993
Přibližně ve 12.15 dnes došlo
k velkému výbuchu ve Světovém obchodním centru,
který způsobil zhroucení několika podlaží
v suterénu v úrovni parkoviště pod věží číslo jedna.
Lidé proudí po stovkách ze schodiště.
Šťastný konec dvouhodinového sestupu po kouřem naplněném schodišti.
Lidé klopýtají a kašlou.
Výbuch, který otřásl druhou nejvyšší budovou v zemi,
si dosud vyžádal pět mrtvých a více než dvě stě raněných.
V prvním bombovém útoku na Světové obchodní centrum neměla al-Káida prsty,
i když vznikla pět let před tím.
To neznamená, že s al-Káidou vůbec nesouvisel.
Ale al-Káida se do něj aktivně nezapojila.
V té době al-Káida stále kula pikle a plánovala.
Byla to operace, kterou provedli stoupenci
Slepého šejka, Abdela Rahmana,
kterého bin Ládin také počítal mezi své duchovní učitele.
Omar Abdel Rahman
uprchl z Egypta a přijel do Spojených států,
protože lidé v americké vládě věřili, že je na naší straně.
Tenhle člověk bojoval proti Sovětům a pomáhal je porazit.
Takže přece není možné, aby cítil vůči Spojeným státům nepřátelství.
Spletli se.
Víme, že Ramzí Ahmad Júsif,
strůjce bombového útoku na Světové obchodní centrum z roku 1993,
měl v plánu svrhnout jednu věž na druhou,
a zabít tak 60 000 lidí.
Přemýšlel v úplně jiném měřítku
než teroristé před ním.
A jeho strýc Chálid Šajch Muhammad jakbysmet.
CHÁLID ŠAJCH MUHAMMAD
Na samém počátku
chtěl Chálid Šajch Muhammad Světové obchodní centrum skutečně zbořit.
Když dopadli jeho příbuzného Ramzího Júsifa,
naložili ho do helikoptéry a eskortovali do New Yorku.
Ukázali mu Světové obchodní centrum
a řekli: „Vidíte? Pořád stojí.“
A on řekl: „Kdybych měl víc peněz, už by nestálo.“
Vážnost útoku na Světové obchodní centrum v roce 1993 podle mě podtrhl fakt,
že to nebyl ojedinělý jednorázový fenomén,
protože v červnu 1993 bylo odhaleno další spiknutí.
Většinu kariéry jsem byl zvláštní agent Námořní vyšetřovací služby.
Prošel jsem řadou pozic až po zástupce ředitele.
A z titulu té funkce jsem měl na starost
varování námořní pěchoty před různými hrozbami.
Buňka, kterou jsem sledoval,
chtěla zavraždit egyptského prezidenta Husního Mubaraka
a vyhodit do povětří Hollandův a Lincolnův tunel.
Chtěli zastřelit stráž u federální budovy
na 26 Federal Plaza,
najet s náklaďákem plným výbušnin do federální budovy
a měli vyhlídnuté i další dominanty New Yorku, které chtěli napadnout.
Členové protiteroristické jednotky dnes ráno zabavili sudy plné důkazů
a zatkli 8 lidí v New Yorku a New Jersey.
Pachatelé jsou údajně napojeni na šejka Omara Abdela Rahmana.
Tu buňku rozprášili na poslední chvíli.
Existují záběry z průmyslových kamer, které byly použity jako důkazy u soudu.
Na nich vidíte, jak se jeden chlap modlí
a druhý hned vedle něj doslova míchá tu bombu.
Takže je lapili v poslední minutě.
ZVÝŠENÁ OSTRAŽITOST ŠEJK SPATŘEN VE MĚSTĚ
Nakonec jsme k soudu předvedli deset podezřelých.
1993
FBI a další členové zpravodajské komunity
se začali zaměřovat na hrozbu džihádu.
Usáma bin Ládin měl tehdy základnu v Súdánu.
Otevřeně vyhlásil džihád a válku Spojeným státům.
Súdánci se zeptali Američanů: „Chcete ho?“
A my jsme řekli: „Nemáme toho na něj dost, takže ho nechceme.“
A Súdánci pak přišli a řekli: „A co když odejde do Afghánistánu?“
A Saúdové a Američané řekli:
„To je báječný nápad!
To je náramně daleko. Jaké problémy by tam mohl způsobit?“
Když jsme v roce 1989 odešli z Afghánistánu,
začaly se strany, s nimiž jsme tam spolupracovali,
takzvaných Sedm sester, handrkovat o pozice.
Vlastně jsme jim to tam nechali napospas.
Nikdo se nejspíš nezamyslel nad tím,
Z NEW YORK TIMES Z BLÍZKÉHO VÝCHODU V LETECH 2000–2010
a ten stát se úplně rozpadl.
Takže jsme viděli odchod Sovětů v roce 1989,
ale bez politické dohody uvnitř Afghánistánu
okamžitě vypukla občanská válka.
Kábul byl zcela zničen v občanské válce.
Když bin Ládin odjel do Afghánistánu, právě tam ve válce,
která vypukla mezi mudžáhidy a polními vojevůdci poté, co odešli Sověti,
vítězila nová skupina.
Ta skupina se jmenovala Tálibán.
Vynořili se jako síla, která bude konat dobro
a přinese Afghánistánu mír,
což se jim ze začátku v podstatě dařilo.
Protože když přišli do Kandaháru, vyhnali odtud všechny vojenské vůdce.
Afghánistán byl v 90. letech… Těžko se to popisuje.
Byl to jiný svět. Byla to totálně zničená země.
Tálibán dovnitř cizince často nepouštěl.
Měl jsem kliku. Dostal jsem vízum a přijel do hlavního města.
Všechny cesty byly rozbombardované, plné kráterů.
Všude byla sovětská obrněná vozidla,
všude převrácené tanky, rozbité a rezavé.
Kolem celé silnice do Kábulu.
Válka skončila před deseti lety, a nikdo to neuklidil.
Šel jsem do hotelu. Okna nikde.
Nebyla tam tekoucí voda. Nefungovala elektřina.
Neviděli jste žádné ženy.
Ženy nesměly chodit venku bez doprovodu,
což mohl být jejich manžel nebo jiný mužský člen rodiny.
A když jste občas ženu zahlédli,
byla od hlavy k patě zahalená do burky, takže jste jí neviděli do obličeje.
A dívky měly zakázáno chodit do školy.
Tálibové byli ti největší drsňáci a kruťasové ve městě.
Sice ukončili občanskou válku,
ale nastolili ve společnosti
drakonický a tak trochu středověký řád.
Hned první večer
mi někdo zaklepal na dveře, byl to jeden Talibánec a řekl:
„Chceme vás zítra pozvat na sekání ruky a popravu.“
Takže jsme s několika novináři šli na sportovní stadion v Kábulu,
dovedli nás doprostřed fotbalového hřiště.
To sekání ruky byla jen rozcvička.
Přede všemi tam jednomu člověku prostě uřízli ruku.
Ale pak přivedli odsouzence k smrti,
a to byla opravdová noční můra.
Měl zavázané oči, posadili ho do středu hřiště.
Údajně někoho zavraždil při sporu kvůli zavlažování.
Byla tam rodina oběti,
byla tam jeho rodina
a její členové vzlykali a prosili o slitování.
„Prosím, ušetřete ho.“
A rodina oběti říkala: „Ne.“
A tálibové dali pušku bratrovi oběti,
ten odešel do středu hřiště
a celou dobu tam četli do mikrofonu z koránu.
Bratr oběti vzal pušku a toho chlapa zastřelil.
Ten se svalil, odvezli ho na káře a bylo po všem.
A takové to tam tehdy bylo.
Vláda islámského emirátu Afghánistánu v Afghánistánu
trvala od začátku do konce téměř sedm let.
Lidé v Afghánistánu mají na toto období dobré vzpomínky.
BÝVALÝ VŮDCE TÁLIBÁNU
Já osobně si vzpomínám na ten pocit bezpečí.
V Afghánistánu panovalo bezpečí.
Tehdy rozhodně nemohl žádný Afghánec zabít jiného
kvůli jejich vzájemné nevraživosti.
Muslimští extrémisté známí jako tálibánská milice
nejenže pošlapali práva žen a zakázali většinu moderních vymožeností,
když ovládli většinu Afghánistánu, ale udělali z něj i útočiště
pro některé z nejnebezpečnějších teroristů světa.
Usáma bin Ládin udělal pro jejich oficiálního vůdce, Muhammada Umara,
velký kus práce při posilování jeho pozice.
Muhammad Umar ho mohl samozřejmě donutit slíbit,
že nikdy nezaútočí na Američany z afghánského území.
Bylo dobře známo, že Usáma nebude nečinně sedět.
Při osmém výročí rozmístění prvních amerických jednotek v Saúdské Arábii
spustil bin Ládin simultánní útoky na americké ambasády ve východní Africe.
KEŇA TANZANIE
NAIROBI DAR ES SALAAM
NAIROBI, KEŇA
DAR ES SALAAM, TANZÁNIE
Fakt, že se jednalo o simultánní útoky, jen posílil hrozbu,
že teroristé mohou zaútočit na více místech najednou.
Tyto násilné teroristické činy jsou odporné. Jsou nelidské.
Použijeme všechny dostupné prostředky,
abychom viníky postavili před soud
bez ohledu na to, jak dlouho to bude trvat.
22. SRPNA 1998
Věděli jsme, že se al-Káida sama nesbalí a neodjede domů.
Pokusí se o něco dalšího.
Měli jsme informace, že plánují
bombové útoky na pár hotelů v Jordánsku.
A také měli v plánu zavraždit papeže Jana Pavla II.,
když křtil v řece Jordán,
a napadnout poutníky, kteří pěšky přecházeli hranici z Izraele do Jordánska.
Takže to bylo obrovské spiknutí a my jsme celou tu buňku rozprášili.
Očekáváte, obáváte se, že před prvním dnem nového roku
dojde k teroristickému činu?
22. PROSINCE 1999
Jsme ve stavu zvýšené bdělosti a tvrdě na tom pracujeme.
Ale rád bych řekl všem Američanům,
ať se věnují svým běžným starostem a oslaví svátky.
Pentagon informoval NBC News,
že nejméně čtyři američtí námořníci byli zabiti a asi 30 dalších zraněno,
když na americký torpédoborec USS Cole zaútočil sebevražedný atentátník.
Malý jednomístný člun
se dvěma členy al-Káidy na palubě připlul k torpédoborci USS Cole,
když čerpal palivo v Adenu v Jemenu.
Bylo to ve střední části lodi,
což je místo, kde se nachází jídelna.
Byl to obrovský výbuch, který způsobil velké škody
a v Adenu v Jemenu tehdy zemřelo 17 námořníků.
2000
2001 VÍTĚZSTVÍ BUSHE
V létě už systém blikal červeně jako varování před hrozbou.
Očekávali jsme někde nějaký druh útoku.
Nevěděli jsme, v jaké formě to přijde a kde to bude.
Byli jsme zavaleni daty.
Takže když získáte jednu nitku informace,
může to být anomálie, může to být výmysl,
může to být odposlechnutá konverzace
a může to být nepotvrzené.
Dostávali jsme obrovské množství informací,
které naznačovaly a varovaly, že se něco chystá.
V každé vládě vždy existuje byrokratická řevnivost.
Často má hluboké historické kořeny.
Často se odehrává na velmi osobní úrovni.
Boj proti terorismu mělo v popisu práce několik různých úřadů,
které to dělaly dobře,
ale necítily nutně potřebu spolupracovat.
Musíte si představit konec 90. let ve Spojených státech.
Byli jsme lapeni v pavučině detailů týkajících se
skandálu Moniky Lewinské a prezidenta Clintona.
V té době se mnoha různými způsoby prohlubovaly trhliny
mezi republikány a demokraty.
Takže jsme byli pohlceni tím, co se děje v USA,
a nevnímali kompetenční spory
mezi různými úřady nebo osobní animozity mezi klíčovými činiteli.
A po celou tu dobu bin Ládin v pozadí opatrně, pečlivě
a pomalu spřádal jednotlivé nitky
k realizaci teroristické operace, která měla změnit dějiny.
11. ZÁŘÍ 2001
25 MINUT PO 1. ÚTOKU NA SVĚTOVÉ OBCHODNÍ CENTRUM
Máme tu několik krizových situací, rychle to eskaluje.
HLAS DISPEČERA AMERICAN AIRLINES
Dispečink, Jim McDonald.
Věž Indianapolis, spojili jste se s American 77?
Ne. Ale máme nepotvrzenou zprávu,
že do obchodního centra narazilo druhé letadlo.
Víte, že let American 11 unesli?
- Říkal jste American 11? - Ano. Byli jsme uneseni.
Byl to let z Bostonu do Los Angeles.
A 77 je let z Dulles do LA.
9.18 VÝCHODNÍHO ČASU
American 77 právě letěl západně od Charlestonu v Západní Virginii.
Domníváme se, že letadlo mohlo být uneseno.
Míří k Washingtonu.
Foxy, zalarmujte Langley. Ať letí k Washingtonu.
Rozumím.
Indy, věž Indianapolis měla toho chlapa na příjmu.
Jakého chlapa?
- American 77. - Dobře.
Ale v letové hladině tři pět nula zmizel z radaru,
ztratili s ním kontakt, ztratili všechno
a nemají tušení, kde je nebo co se stalo.
Letoun byl naposledy spatřen šest mil jihovýchodně od Bílého domu.
- Šest mil jihovýchodně od Bílého domu? - Jo. Východ.
On se vzdaluje?
Jo. Letoun se vzdaluje.
- Vzdaluje se od Bílého domu? - Jo.
Poblíž Bílého domu. Pošlete tam stíhačky, prokrista.
9.36 VÝCHODNÍHO ČASU.
Takže na poradě štábu nás bylo přibližně šestnáct,
a když jsem přišla na řadu,
ozvala se ta nejhlasitější rána, co jsem kdy slyšela.
A pak se setmělo.
Překlad titulků: Petr Putna