Pred štirimi leti
sta Nick in Audrey Spitz rešila nekaj primerov umorov, ki so zelo odmevali.
Mojbog!
Ga izvlečemo ven? –Ne, dolg nož je.
Dal ga bom nazaj noter. –Ne, nikar.
Tako kot drugi, ki so dosegli uspeh, sta takoj pustila službo
in vse svoje prihranke vložila v to, da bi postala zasebna detektiva.
Ja. –Mi oprostiš?
Ja, ni problema.
Ješ čips? Resno?
Me res zdaj nadiraš? Videl sem te, kako si požrla dva koktajla s kozicami.
Nehaj me motiti.
Na žalost ne gre dobro.
Moški so takšni v določenem obdobju življenja. Ni tvoja krivda.
Ne vsi moški.
Ne, ampak … –Ne jezi se zdaj name.
Potem si bil nezvest, Ron? Resno? Po 25 letih?
Draga …
Ven sem šel, da bi te lahko presenetil na najino obletnico.
Kako ljubko! –To je …
Pridi sem. Ljubim te. –Oprosti.
Oprostita …
Če samo plačata račun, vaju bova pustila pri miru.
Izdala bosta račun? –Ne.
Imamo dogovor … –Osvajala si me!
Na delu. –Igrala je. –To gre samo na bolje.
Glede na to, kako je šel posel, sta lahko samo upala na čudež.
Kar tecita!
Da bi bil umorjen nekdo, ki jima je blizu.
DrSi predstavlja SKRIVNOSTNI UMOR 2
Mojbog …
Dragi, hej …
Ne moreš namesto tega poslušati valov?
Ob zvokih kita zaspim. Vzela si moje uspavalne tablete, tako da …
Veš, zakaj? Se spomniš, kaj si naredil zadnjič?
V spanju si odšel v preddverje. Zmočil si kavč v mojih spodnjicah.
Tega se ne spomnim.
Poglej. Vratar je posnel fotografijo. Za ozadje jo imam.
To je nekdo drug. –V redu.
Poslušaj. Dragi … Če ne moreš spati,
lahko skupaj zaključiva poglavje.
Malo sem bral. Ne ve, kaj govori.
On je bil tisti, ki je napisal izpit.
Izpit, potreben za pridobitev licence. –Bil sem pravi policist.
Ne potrebujem kosa papirja. Vem, kaj delam.
Strinjala sva se, da bi bilo dobro za podjetje, če bi opravila tečaj.
Res misliš, da se zato mučiva?
Dobila bi boljše stranke, če bi oba imela licenco.
To lahko doseževa samo z boljšim trženjem.
Boljšim trženjem? Kot tvoje smešne vizitke?
Ja. –Resno?
Gre za provokativno trženje.
Samo zmedeno je. Nisva zobozdravnika.
Lahko govorim glasneje!
Dragi, daj no … –V redu. Pozabi.
Nočeš več početi tega?
Ja, hočem.
Toda edina stvar, o kateri se pogovarjava, je delo.
Poznaš kakšne pare, ki delajo skupaj in uživajo?
Billie Eilish in Finneas.
Brat in sestra sta.
Vem, da si nisva predstavljala, da bo tako.
MAHARADŽA
Kaj, za vraga, je to? –Moj telefon.
Hej, Rajah! Namaste. Kaj dogaja, bratec?
Zdravo! Kako si, Nicky Nick?
Ali kosiš travo? Kakšen zvok je to?
Kuliram se na vodnem skuterju, stari!
Med pogovorom po telefonu?
Poslušaj, Nick. Moj bratec …
Maharadža se bo poročil!
To je neverjetno!
Povedal bom Audrey. Audrey! Poroči se.
Kaj? –Ja.
Čestitke, Vik! Tako sva vesela zate!
Hvala! Ona je pravi biser iz Pariza.
Vesta, tam, kjer je Eifflov stolp.
Ta vikend se bom poročil na svojem novem zasebnem otoku.
Hočem, da prideta. Za vse bom poskrbel jaz.
Želim vaju videti, kako pokata od energije na plesišču.
Kipiva od energije, misliš.
Ne, imam … Prekleto!
Kaj se je zgodilo?
Si slišala, da bo on poskrbel za vse?
Delati morava. –Lepo bi bilo oditi za nekaj časa.
Se spomniš, kako je bilo zadnjič?
Ja, nekaj jih je umrlo.
Ne nekaj, kar precej. –Je pet veliko?
V redu, počakaj. Moram malo razmisliti.
Poglablja se. –V redu, torej …
Poglablja se. –Počakaj …
V redu. Povej.
V redu, se strinjam. Potrebovala bi odmor.
Odmor? –Od vsega.
Brez dela za nekaj časa. –Nobenega …
To je … –Vsaj za vikend.
Ja, za cel vikend. Potrebujeva odmor od dela.
Pustila bova vse. –Dobivam kurjo polt!
To bova storila, kajne?
Kaj praviš na to? –Res dobra odločitev.
Vama je všeč razgled, gospod in gospa Shitz?
Veste, kaj? Oprostite. Sva Nick in Audrey Spitz.
Ampak ja, razgled je čudovit.
Želita malo glasbe, gospod in gospa Shitz?
Piševa se Spitz, ne Shitz, v redu?
Imam Pitbulla in Taylor Shitz.
Drži se Shitza.
Na koncu vsega postavi Shitz … Od kod pa ste?
Jaz sem iz Evrope.
Verjetno iz Schitza.
Grem ven. Prekleto! Hvala. –Neverjetno! Še jokala bom.
Sva umrla in odšla v nebesa? –Kako lepo!
Flamingi imajo plenice, da ne kakajo po travniku!
Vau!
Nick in Audrey!
Hej! Stari! Maharadža! –Junaka z jezera Como!
Moja sestra in moj brat z drugo mamo!
Mojbog! –Mojbog! Poglej se!
Nick in Audrey, to je mademoiselle Claudette Joubert.
Joubért. –Jaz sem Audrey. V veselje mi je, da te spoznam.
Še lepša si, kot je rekel Vikram.
Smešno, vse v paketu.
Štirje? Nista samo dva? –In Nick …
Tako sem se te veselila. –Lepo!
Čestitke. –Hvala.
Res lepo. Ja, čudovito.
V redu, dovolj je! –Kaj je?
Pusti jo.
Prosim, kar za mano. –Veš, Pariz je moje najljubše mesto.
Kdaj si bila nazadnje tam? –Še nikoli nisem bila.
Pariz sem videla v filmu in na mnogih fotografijah …
Hvala za povabilo. Veseli naju, da si naju lahko stlačil zraven.
Vsekakor. –Neverjetno.
Imeli smo prostor. Moji starši so umrli.
Moje sožalje. –Kako grozno!
Ne! Samo hecam se!
V redu. Potem prideta?
Ne, umrla sta. Ampak itak ne bi prišla.
Sovražil sem ju.
Tako torej … V redu.
Polkovnik … Saj poznate zakonca Spitz.
Kaj? –Polkovnik! –Moja prijatelja!
Mojbog! Kaj se je zgodilo z vašo roko?
Je tako očitno?
Zadnjič ste jo imeli malo več.
Imel sem srečo, da sem izgubil prav to,
kjer je roka že manjkala.
Zdaj vam v kinu ni treba več deliti naslonjala za roke.
Ja, točno. Ampak resno …
Polkovnik je v Mumbaju zaustavil kroglo, ki je bila namenjena meni.
Me zafrkavaš? –Te je nekdo poskušal ustreliti?
Ja. Nekaterim ljudem ni všeč naš način poslovanja.
Na žalost me polkovnik ne more več popolnoma zaščititi,
zato sem moral najti novega telesnega stražarja. G. Louis!
Samo poglejta. –Zdravo.
Tip je cela roka zakona. –Cela roka zakona? Smešno.
Upam, da tam notri ne boš ničesar našel. –Upam, da ne.
Nerad to rečem,
toda če bi se s polkovnikom borila, bi stavil na polkovnika.
Z roko, ki mu je ostala, lahko nalomi marsikoga.
Ne? Hecam se.
V redu. –Pojdimo.
Za mano. –Seveda.
Sliši se super.
Predvidevam, da še nikoli nista bila na indijski poroki.
Zakaj tako praviš? –Potem sta bila? –Ne.
Nocoj je sangeet. Je kot večerja.
In potem sva načrtovala dramatičen vstop, ki vama bo zagotovo všeč.
Moram se oglasiti.
Vse, kar potrebujeta, je v vili ob plaži. Počutita se kot doma.
In mi … –Adijo.
Adijo. –Brez poljubov. V redu.
Delala je v trgovini z urami na trgu La Place Vendôme.
Bila je čisto obupana. Ljubezen na prvi pogled.
Navdaja me s takšno srečo. –Kako lepo!
Enako srečo vidim v vaju, ko se pogledata.
Saj sta srečna, kajne?
Se hecaš? –Brez nje …
Najsrečnejši sem z njo. –Ne mine dan, ko ne bi …
Ljubim te.
Ona sprejema vse odločitve in jaz nimam nič proti.
Pojdita zdaj in se zabavajta. –Hvala!
Uživajta. –V redu. Se vidimo, stari.
Greva, Louis.
O, mojbog!
Mislim … Hudiča!
Poglej to. Mojbog! –Poglej to!
TV je gromozanski!
Mojbog …
Poglej si to reč!
Kaj?
Kabriolet imava!
Daj to v usta.
Je to samorogov sir? –Mojbog! Darilna škatla.
Samo še enkrat ugriznem, potem pa imam dovolj.
Kaj? Je to za naju?
Uhani? Dobra znamka, kaj? –Neverjetno.
Vsak dobi svoj iPhone. –Nemogoče!
Kaj sva midva podarila na najini poroki? –Copate.
Copate in aspirin, kajne?
Retro Air Jordan? V moji številki? –Noro!
Seveda darilna škatla od Maharadže vsebuje tudi nekaj sprevrženega.
Pazi se. –Je to obljuba?
Ta odgovor mi je všeč! V redu.
Kaj? –V redu.
Počakaj malo. To se je pravkar zgodilo.
Kako jim je uspelo tako hitro? –Neverjetno.
Dragi, piše Nick in Audrey!
Mojbog! Moraš priti v posteljo. –Prihajam!
Prihajam!
Mojbog! Pazi!
Prekleto. –Kaj?
Ne vem, če sem prav spakirala. Moram preveriti. –Grem s tabo.
Greva.
Mojbog! –Lepo.
To so tvoje stvari.
Poglej. Česa takega še nisem videla …
Izgledaš krasno.
Jaz … –Neverjetno, da si si lahko oblekel to.
Tole ti bom slekel. –Greva.
Upam, da jo obdržiš.
Mojbog!
Zdravo. –Kako ste?
Audrey …
Polkovnik! –Zdravo. –Čudovita si.
Tudi vi ste čedni! –Samo zate imam oči, Nick.
Naj tako ostane.
Na najlepšem kraju in najlepšem večeru
moraš biti najlepša od vseh.
Dobro. Poljubil mi boš vse prste.
Ljubil sem se že z več kot deset tisoč ženskami.
Nobena ni bila tako očarljiva, kot si ti. –V redu.
Ko smo že pri osupljivih številkah: tu je moj mož, s katerim sem 16 let.
Jaz pa sem se ljubil z eno žensko. In to grozno, mimogrede.
Prekleto … Ti si tisti Francisco Perez, kajne?
Bil je nogometaš.
Skalpiral je tipa, ki je končal v komi.
Vem, udaril sem ga tako močno, da ni mogel nikoli več pomežikniti.
Veselilo me je. Greva zdaj … –Kako pa poznaš Maharadžo?
Ko sem nehal z nogometom,
me je njegov oče imenoval za predsednika upravnega odbora njegovega podjetja Shiz–Vik.
In pomagal sem mu dobiti tisto lepo nevesto. Blondinka, saj veš.
Čeprav tebi ne seže niti do kolen. Mojbog!
V redu. –Se vidiva kmalu.
Dobiš eno noč z njo za deset tisoč dolarjev.
Hecam se, blaznež.
To je kar velik krožnik.
Ali tam, kjer živite, ni hrane?
Tako sem že navajena, da moj mož jé mojo hrano.
To je postala navada.
Ampak imaš prav. Tega ne potrebujem.
Ne! Ne vračaj ga.
Tega nisem nameravala storiti.
Američani!
Hočeš enega?
V redu je, hvala. Drugič.
Ali poznaš nevesto?
Jaz sem Saira, ženinova sestra. –Nisem vedela, da ima Vik sestro!
Ja …
Res nizke mize!
Bereš zato, ker ne maraš takšnih porok, ali …
Bolj je to, da ne maram ljudi. Še posebej te ljudi.
Pomembno je, da se Claudette in tvoj brat zabavata.
Ja. Ne razumem, zakaj se kdorkoli poroči.
Preživeti toliko časa z eno osebo. To je nerazumljivo.
Ko že govorimo o eni osebi: tukaj je moj.
Nick, to je Saira.
Vikova sestra.
Hočeš … –Ne. –Si v redu? –Ja.
Jaz sem Nick. Me veseli. –Saira.
Obožujem tvojega brata. Tako smešen je.
Mojbog …
Če me poskušaš zapeljati, ne bo šlo. –Mojbog.
Hej, Nick! Ravno sem razmišljal o tvoji lepi ženi.
Spet ti. –Torej sta spoznala Francisca.
In srečala Vikramovo sestro, harpijo.
Je rekel herpes? –Harpija.
Grofica! Kako ponižujoče je zate videti, da se je Claudette povezala z Maharadžo.
Se sprašuješ, kaj si storila narobe?
Se sprašuješ, kakšen je občutek, ko si dovolj visok za na tobogan?
To je grofica Sekou.
Bila je zaročena z Vikom in si na univerzi delila sobo s Claudette.
Sta še prijatelja? Prav nesramna je.
Poleg tega je Claudetina družica. –Kaj? –Ja.
Upam, da ste si pogledali posnetek, saj bomo zdaj zaplesali.
Kakšen ples? –Zaigral bom obisk stranišča.
Ne plešem, kar ti daj. –Nisem dobila posnetka.
Prinesli so ga v sobo. Pozabil sem ti povedati.
Hvala. –Ljubim te!
Dame in gospodje, pozdravimo nevesto!
Pridi z nami!
Pridi sem.
Daj, ljubica.
In zdaj je napočil čas …
Trenutek, ki ste ga vsi čakali …
Ženin, Vikram Govindan!
Noro!
Moj brat!
Nazaj, vsi!
Nazaj!
Vik! –V redu. Dobro.
Je mrtev?
Ni Vik. –Hvala bogu! To je samo gospod Lou.
Kdo ti je to naredil? –Kje je Vik?
Hej! Kdo? Kaj … Mojbog!
Kje je Vik?
Kdo je bil? –Se spomniš?
Bil je … –Povej. Ne umri.
Mojbog! –Kje je Vik?
Umaknite se! –Kje je Vik?
Pohitite!
Stran!
To je diverzija. –Od česa?
Od pobega.
Mislite resno? Kaj mislite s tem, da komunikacijski sistemi ne delujejo?
Potem jih popravite!
Stražar je bil napaden. Takoj potrebujemo zdravniško pomoč.
V redu …
Na pomoč!
Nehaj! Preveč si grob!
Kolega! –Nick …
Nick!
Prekleto, to je sranje!
Zaprite otok, dokler nadzorne kamere spet ne delujejo.
Vsi gostje morajo ostati v svojih sobah.
Mojbog! Obvladati moramo situacijo, v nasprotnem primeru bodo delnice padle.
Moj brat je morda mrtev, ti pa razmišljaš o delnicah?
Kaj misliš, kako se bodo naši vlagatelji odzvali na to,
gdč. manjšinska lastnica?
Denar zapravljaš za reševanje kitov in ostale neumnosti.
Polkovnik, kje je Vik?
Kje je moj mož? –Našli ga bomo.
Maharadža je bil ugrabljen.
Kaj? –Mojbog!
Kam so ga odpeljali? –Še je živ.
Nekdo s strojnico ga je vrgel na čoln.
Koliko jih je bilo? –Eden.
Zato njegov partner ostaja na otoku.
Kako veš, da sta dva?
Če je ugrabitelj odpeljal Vika na čoln …
V tem primeru je nekdo drug pripeljal slona. –Hvala.
Na tem otoku je štiristo ljudi. Osumljencev je veliko.
Nekaj jih lahko izločimo.
Koliko ljudi je vedelo za slona? –Samo odbor.
Ja, morali smo odobriti stroške transporta.
Vsi vi, z drugimi besedami.
Kaj namiguješ? –Precej očitno je.
Eden od vas je soudeleženec pri umoru.
Smešno! –Jaz ne.
Res? Sovražili ste mojega brata!
Kaj? Ne! Ljubim Vika.
Prosim te …
Nikoli mi nisi odpustila. –Česa?
Ker sem ti razdrla zaroko. –Preboli to.
Šlo je za dogovorjeno poroko najinih družin.
Razšla sva se kot prijatelja, da bi se lahko "poročila iz ljubezni".
Hotela si ustaviti poroko in si ga ugrabila!
Pohlepna … –Takoj nehajta!
Pomirite se, vsi!
Ukvarjava se s takšnimi stvarmi. –To je najina stvar.
Ni navaden primer. –Ne.
To je osebno. –Gre za Vika.
Veliko nama pomeni. –Našla bova krivce.
Vsekakor. –Odkrila bova motiv.
Ja. –In poiskala bova Vika.
In vse to za pičlo vsoto 25 milijonov dolarjev.
25 milijonov … Resno?
Zadovoljen bi bil z deset tisoč. –Kakšna norost!
Kaj delaš?
Blokiram vrata, da nihče ne vstopi.
Dragi, poškodoval si boš hrbet. –Verjetno res, če vanj zariješ nož.
Morilec ve, da sva mu na sledi. Naslednja sva za odstrel, stavim.
Kaj se je zgodilo Viku? –Bogate ljudi ugrabijo zaradi denarja.
Nimajo koristi, če mu kaj naredijo.
Mojbog. Nikoli več ne bova nikamor povabljena.
Obseden sem s sirom. Samo jem.
Ali ješ kar … Odreži košček kot civiliziran človek!
Ne vem, kje je nož. –Mojbog …
Te boli glava? –Ja. –Oprosti.
Kako je tvoj hrbet? –Slabo.
Grem po aspirin. –Prosim. Pojedel bom še malo sira.
Ne pojej vsega.
Veš, da vpliva na tvojo … Nocoj bo grozno. –Seveda.
V šotoru sem fotografirala okrvavljeno, zažgano blago.
Nekdo se je hotel znebiti dokazov. Vsekakor skrbnik slonov.
Dobro opravljeno.
Dajem vse od sebe. Izvoli. –Hvala.
Ena, dve, tri, štiri. –Prav.
Moram zdaj to premakniti? –Lahko bi bil morilec.
Morilci ne trkajo. –Je potem čistilka?
V redu sva! Ne potrebujeva brisač.
Ja, potrebujeva jih! Pustite jih zunaj, prosim.
Deset minut si tu. Potrebuješ že brisače? –Ti jih porabiš trideset po vsakem tuširanju.
Oprosti, jaz se vsaj tuširam. –V redu, pa si me.
Jaz sem, Francisco! –Francisco?
Počakaj … Lahko bi bil morilec.
Edina stvar, ki jo želi ubiti, je tvoja … –Hej!
Pohiti! –Že grem.
Mudi se. –Prihajava.
Oprosti.
Hej. –Zdravo.
Ti …
Lepotica.
Mojbog. V redu.
Daj nazaj. Kako ti lahko pomagava?
Imam informacije. –Ja?
Vsi vidijo Claudette kot izkoriščevalko,
redki pa vedo, da jo je upravni odbor prisilil v podpis predporočne pogodbe.
Potem ji v primeru ločitve ne ostane ničesar.
Moram spet vse umakniti? –Počakaj. Kdo je?
Claudette. Moram govoriti z vama!
Samo trenutek! Skrij se v omaro.
Že prihajam! Samo še malo sira vzamem.
Pojdi sem noter.
Ne, izpusti me! Hudiča!
Prihajava! –Samo trenutek.
Pohiti!
Živjo, Claudette. –Zdravo.
Vsi mislijo, da se poročim z Vikom samo zaradi denarja, zlasti grofica.
Že od začetka je bila ljubosumna name.
Res? Si lahko mislim. –Ja.
Ampak bila je moja najboljša prijateljica.
Ja. –Seveda. –Veš?
Bili sva si tako blizu.
Včasih jo res pogrešam.
Žal mi je.
Samo želim izvedeti, kdo je ugrabil mojega Vika.
To lahko koristi vsem v odboru.
Grozno. –Nikomur ne morem zaupati.
Orožje ima. –Orožje?
Polkovnik je po degradaciji zagrenjen.
Saira hrepeni po pozornosti.
In Vik je pravkar razkril Franciscovo temno skrivnost.
Kaj? –Skrivnost?
Prekleto. –Mojbog!
To ni potrebno. –V redu je …
Kdo je? –Sara. Spustita me noter.
Samo trenutek.
Skriti se moram. Garderobna omara. –Ne!
Pretemno je. –Pridi raje sem.
Prenatrpano je. –Samo trenutek!
Prihajava!
V redu. Kmalu bo.
Oprosti. –Samo malo preurejava pohištvo.
Vem, koga bi morala sumiti. –Koga?
Claudette! –Claudette?
Rekla sem Viku, naj se jo izogiba.
Je sumničava, manipulativna in v svoji obleki izgleda ceneno …
Oprosti, ker te motim, ampak bi bila nesramna,
če ti ne bi ponudila košček tega sira, ki …
Nick, kje je sir? Veliki … –Ni ga več.
Kje pa je? –V trebuhu.
Si vse pojedel?
Ali me spravljaš v zadrego? Sir se zaradi tega ne bo vrnil.
Oprosti. Nočem zveneti sebično … –Oprosti, počakaj malo.
Naj ti dam kozarec, da se lahko malo umiriš.
Izvoli. –Ničesar nočem.
Ne? –Ne.
Prekleto.
Kdo je? –Ne vem.
Pričakujeta koga? –Očitno je tukaj zabava po koncu.
Za vsak slučaj lahko počakaš v spalnici.
Skrila se bom tja. –Ne! To bi bilo preveč očitno!
Ni vroče tu, dragi? –Tudi meni je vroče.
Pojdi tja. –Prihajam!
Lahko bi bil morilec.
Upam, da naju bo ubil. Utrujen sem že od tega.
Ne počutim se dobro.
Kaj je zdaj? Ja?
Kako lepo.
Kako gre?
Vem, kdo je bil. –Kdo?
Bil je Francisco. –Francisco.
Proti njemu je odprtih 85 tožb zaradi očetovstva.
Od podjetja je poneveril denar za poplačilo vseh svojih otrok.
To je laž!
Ne glede otrok,
kajti svoja divja semena sem posejal daleč naokrog,
ampak nikoli nisem ničesar ukradel!
Kaj počneš tukaj? –Odlično vprašanje.
Kaj vsi vi počnete tukaj? –Saira je tu.
Ne premikajte se! –Mojbog!
Ne premikam se.
Moj je.
Zamudila sem ga. –Klic?
Imam sporočilo.
Imamo Maharadžo.
Če pokličete policijo, bo umrl.
Naše zahteve boste izvedeli ob sedmih zjutraj.
Morate priznati, da je bil glas smešen.
Potem bi morali vsi ostati tukaj, imam prav?
Ker eden od nas sodeluje z ugrabiteljem.
Ja. Motiv, priložnost …
Nekdo tukaj. Malo se mi vrti.
Draga?
Ljubica, si zadremala? Tudi jaz sem utrujen, zato …
Nihče ne gre od tod, dokler tega ne uredimo.
Lepo vas je bilo videti. Hvala za prihod.
Prekleto! Kaj?
Mojbog! Nick?
Ja? –Nick?
Ja? –Nick!
Nick, zbudi se. Zadrogirali so naju.
Kaj se je zgodilo? –Mojbog! Zaspala sva!
Res? Zdaj spiva. –Dragi!
Ne vem, kaj se je zgodilo. Jaz …
Pokonci, Nick! –Sem že vstal.
Kdo je to naredil? –Kaj? Zdaj pa se že hvalijo.
Pohiti! –Že grem. Ampak …
Vstani! –Vstal sem!
Pomiri se, preden karkoli rečeš. –Nihče ne uide, če naju zadrogira!
To je nezakonito! –Mogoče sva samo preveč pojedla.
Nick, Audrey, ravno pravi čas.
Za kaj? –Za kaj?
Pravi detektivi so prišli.
Connor Miller.
Nekdanji pogajalec MI6 za talce.
Mojbog … Specialist za odmevne primere.
Rešil je sina predsednika Urugvaja. In napisal je knjigo.
O čem? Da sredstvo proti plešavosti ne deluje pri vseh?
Knjigo! Najin učbenik!
Dober dan. Očitno potrebujete pomoč.
Polkovnik … Dolgo časa je minilo.
Francisco Perez?
Velik oboževalec sem. –Zdravo.
G. Miller, tudi midva sva velika oboževalca. Lahko vas seznaniva s situacijo.
Vemo, da sta vpleteni vsaj dve osebi.
Prvi je z Vikom pobegnil na čolnu, zato drugi še vedno ostaja na otoku.
In poleg tega sva sinoči bila zadrogirana.
Nisem prepričan o tem. Spila sva par kozarčkov …
Sta vidva Spitzova? –Ja. –Ja, sva.
Veliko sem slišal o vaju. –Vidiš? –Hvala.
To je lepo slišati. –Čeprav ne v dobrem smislu.
V redu.
Ko sta zadnjič sodelovala pri nečem podobnem so vsi umrli?
Ne Maharadža.
Kako mu kaže zdaj? –V redu. –Ja.
Polkovnik je še vedno tu. Večina njega. To je dobro.
G. Miller, prebrala sem vašo knjigo …
Polkovnik, rad bi videl nadzorne posnetke. –Vse je bilo izbrisano s strežnika.
To je notranje delo.
Mademoiselle Joubért, potrebujemo vaš mobilni telefon za glasovno analizo.
Seveda. –Očitno so profesionalci. Po telefonu so bili kratki in jedrnati.
Misliva, da se je insajder pretvarjal, da je čuvaj slonov.
Bomo res zdaj govorili o osumljencih, ga. Spitz?
Seveda. –V redu. Kaj pa to?
Pristen par, od katerih je bil eden skoraj preiskovalec,
druga pa je bila frizerka, ki je obiskovala spletne tečaje.
Vodita detektivsko agencijo in se znajdeta pred bankrotom.
Predvidevam, da to vpliva na zakon.
V obupu, da bi rešila družinsko podjetje,
sprejmeta povabilo na poroko milijarderja.
In potem se rodi načrt.
V enem dnevu po njunem prihodu pride do ugrabitve,
ki pritegne pozornost in spet vzpostavi kariero.
Kako se sliši moje sklepanje, draga kolega?
Precej dobro. –Odlično.
Popolnoma napačno, vendar je zvenelo verodostojno.
Skoraj bi verjela. –Kriv je tudi naglas.
Sledenje klicem je pripravljeno. Ugrabitelji lahko pokličejo kadarkoli.
Oprostita mi, delo me čaka.
Poslušaj. –Ja?
Dobila sva dober sir in brezplačna iPhona. Jaz sem zadovoljen s tem.
Kam pa greš? Si slišal, kaj je rekel?
Ja. –To ni res!
Pokazati jim morava, za kaj se zavzemava.
Tip je dober! Ne potrebuje naju.
Nick, Audrey! –Kaj?
Ugrabitelj bo govoril samo s človekom, na katerega je streljal.
Potrebujejo naju. V redu.
Pridi! –Greva!
Tukaj sta.
Takoj bo poklical. –V redu.
Pomirita ga in ga pripravita do pogovora.
Trajati … –45 sekund.
Tega ne delam prvič. –Si se že pogajal s talci?
Ona je moja žena. Pri njej je vse pogajanje.
Zmogel bom. Vseeno hvala.
SLEDILNIK KLICEV POČAKAJTE
DOHODNI KLIC
45 sekund, ki se začnejo zdaj.
Zdravo. Kako si, ugrabitelj?
Je to moški, ki me je hotel ustaviti?
Ja, name si streljal. Na srečo sem pobegnil.
Kaj naj storimo, da dobimo Vika nazaj? To je edina pomembna stvar.
Želimo 50 milijonov dolarjev, da vrnemo Maharadžo.
50 prekletih milijonov?
ZVEZA IZGUBLJENA
Francisco, misliš, da je to prava cena?
Preveč denarja za enega človeka.
Super, izgubili smo zvezo. Hvala.
Sem jaz kriv? –Zakaj kričiš name?
Rekla si … –Zavpila sem nanj!
Nažgan je kot mamba, tvoje opazke pa letijo name!
Zdi se, da to slabo vpliva na zakon. –Sva vsaj poročena.
Ja, pomiri se. Tako se pogovarjava. Iz New Yorka sva.
Lahko ostanemo mirni?
Oprostite. Seveda. –Ja.
Hoče denar, poklical bo nazaj. –Pomiri se. –Ja.
Pa gremo. –Torej …
Začnimo. –Zmogel bom.
45 sekund se začne zdaj.
Oprosti, stari. Mnogi tu so nervozni. Pijanček. Vsak ima takšnega prijatelja.
Cena se je dvignila na 60.
"Ni problema," pravijo.
Prinesite 60 milijonov dolarjev neizsledljivih prenosljivih obveznic
do Slavoloka zmage v Parizu ob osmih jutri zvečer
in počakajte na nadaljnja navodila.
Če dovoliš … Oprosti, ker se vmešavam.
Želimo nedvoumen dokaz, da je talec živ.
To boste prejeli pred menjavo.
Lepo. –Hvala.
Slavolok zmage ob osmih zvečer. V nasprotnem primeru Maharadža umre.
Zaradi izkrivljanja glasu je težko slišati, kaj govoriš.
Lokacija, ja. –Lahko to ponoviš?
Slavolok zmage. –Veš, zveniš takole …
To je tisto, kar slišimo. –Slavolok zmage!
V redu, Arktična drevesna grba.
To si rekel, kajne? –Cena je pravkar narasla na 70!
70 milijonov ali pa bo Maharadža umrl v mukah.
Sicer bo Muhammad Ali umrl? –Mojbog!
To nas je stalo dodatnih 20 milijonov. Idiot!
Ta dva burkeža bi morala oditi.
Ugrabitelj ju je zahteval, zato ne bo šlo.
Uspelo jima je. Izsledili smo klic. –Res?
Burkeža sta spet zmagala. –Hvala.
Lahko se vrneš nazaj v morje. Zmogla bova.
Gremo v Pariz. Spakirajte stvari, odidemo čez eno uro.
Vau!
Si bova kasneje ogledala znamenitosti?
Lahko to storiva? –Seveda. –Veš, kaj?
Ko bo Vik svoboden, lahko obnoviva zakonske zaobljube na Mostu ljubezni.
Zmenjeno.
Dajta mi svoja telefona. –Kaj? –Zakaj?
Ogrožena sta. –V redu.
Saj ju dobiva nazaj, ne? Nova sta. Dobila sva ju brezplačno, kot darilo.
Dali so nama ju …
Ne morem verjeti, da se je to zgodilo. –Ne bo ju nazaj. –Moje slike tiča ni več.
Pozabita na telefona. Pomemben je le ta, na katerega bo poklical ugrabitelj. Izvolita.
Slišali bomo vse, kar bo rekel. Eden od vaju mora nositi orožje.
G. Spitz, znate rokovati z orožjem? –Ja.
Bil sem policist. Kaj?
Verjetno bi morala jaz vzeti orožje. –Ti? Zakaj?
Zakaj to praviš? –Ker ciljaš malo …
Zakaj to govoriš pred njim? –Ampak …
Kot da bi jaz rekel tebi, da obleci pajkice pred manekenko.
Vzel bom orožje, ker sem dober z orožjem.
V službi so me klicali "Nicky pištola". To je bil moj vzdevek.
Člani tolpe so me ob koncih tedna spraševali za nasvet, ker sem tako dobro streljal.
Ampak jim nisem hotel pomagati.
Vzemi orožje.
Bom. Jaz imam telefon, ti pa denar.
Ko vaju pokličejo, morata upoštevati tri pravila v 12. poglavju moje knjige.
Se jih spomniš, Audrey?
Številka ena: upoštevajte vsa razumna navodila.
Ja. –Številka dve:
ne izročite denarja, dokler ne vidite ugrabljene osebe.
Točno tako. –In številka tri:
ne hodite z njimi na drugo lokacijo.
Popolno. V redu bo. Lahko gresta.
V redu. –Kot "Nicky pištola". Greva!
Lahko vzameš to, Nick. –Prav.
Kdo te je kdaj klical "Nicky pištola"? –Kdo me ni? Vsi so me tako klicali.
Prekleto, tako težkega kovčka z denarjem še nisem nosil.
Zakaj niso mogli uporabiti plačljive storitve? Roka me boli.
Prijel bom z obema. Ali izgleda nenavadno?
Srčkane roke imaš. –Kaj naj bi to pomenilo?
Srčkane so.
Tvoja družina ima orangutanove roke. To se ti zdi normalno.
Samo čudno je, da ti dajo petico, ko so tako majhne.
So srednje velike.
Tvoja babica ima buldoga. –Prosim te …
Koga iščeva? –Zdaj zvoni.
Začnimo.
Začnite sledenje.
Zdravo. Bonjour, madame ali mademoiselle ali monsieur. Izvoli?
Nick, jaz sem!
Rajah! Si v redu?
Imava denar. Kam ga prineseva? Povej nama in pomagala ti bova.
Kaj se je zgodilo?
Zdaj veste, da je živ. Odnesita denar v kombi.
V redu.
Kateri kombi? –Kombi?
Kateri kombi? Tisti, ki stoji tam?
Ne kaži s prstom, idiot! Samo normalno stopita tja.
V redu, že grem.
Če naredita kaj sumljivega, Maharadža umre.
Ne ubij ga. Prihajava.
Greva do kombija. –Tistega?
Ne kaži s prstom! Ni mu všeč. Tistega.
Prekleto! –V kombi.
Dobiš denar v zameno za Maharadžo. –Blizu je.
Skočita v kombi.
Ne vstopajta. –Vajina usoda …
Nismo se tako dogovorili. –Številka tri: ne vstopajte v kombi.
Takoj vstopita, ali pa vaju bom oba ustrelil v trebuh,
vaju odpeljal na deželo in z vama nahranil prašiče.
V redu, greva noter. –Prav …
Žal mi je. Ja.
Neumna Američana.
Dajta nam denar! –Ja.
Bom. –Daj mu denar.
Samo trenutek … –Tudi jaz imam te.
Kaj, za vraga?
Mislil sem, da bova morda želela praznovati po …
Si zmešan? –Novi načrti.
En konec bom priklenil sem, drugega pa sem.
Tole gre zdaj z nama.
Razumete? Ne vem, kje …
Kaj se je zgodilo? –Kaj …
Halo? –Smo izgubili zvezo?
Počakajte.
Odpeljite naju k Maharadži. Kaj praviš na to?
Odsekaj mu roko. –"Odsekaj"? –Kaj?
Ja! –Ne! Sekira!
Poišči ključ! –Vem, kje je.
Preverila bom tukaj. –Ne! Ustreli.
Ustreli. Ne najdem ga. –Drugi žep!
Prekleta pištola! Ne morem pritisniti petelina, da bi našel ključ.
O čem govoriš?
Pištola! Ustreli ga!
Mojbog!
Mojbog! Oprosti!
Ne opravičuj se. Ubila si ugrabitelja!
Mojbog!
Ustreli ga!
Ga lahko ustrelim v nogo? Nikogar več nočem ubiti!
Saj si že morilka!
Nočem biti serijska morilka!
Zgrabi sekiro! –Prav.
Kaj?
Mojbog!
Ljubica, nisi samo serijska morilka. Ti si morilka s sekiro.
Dragi, premika se. Mojbog. Morda bo preživel.
To so smrtni krči!
Hudiča!
Nogo ima na plinu!
Zgrabi volan!
Mojbog!
Prekleto, kako ogabno je! Dotaknila sem se ga!
Tu imaš! Kdo bo zdaj koga nahranil prašičem?
To je mrtvec, Nick!
Umaknite se!
Sranje!
Ali to počneš namenoma?
Vrata so se odprla! –Mojbog! Kaj si naredil?
Mojbog! Dragi!
Mojbog!
Količek!
Kaj? –Tam je količek!
Ne slišim!
Mojbog. –Pozabi.
V redu, ljubica.
Bonjour. –Bonjour. Ste v redu?
Žal mi je. Naj stopim dol. –Previdno. Mojbog!
Kristus! –Ste nepoškodovani?
Zdravo. Kakšno je bilo kosilo?
Kaj? –Kaj?
Ne …
"MORILCA S SIRARSKIM NOŽEM"
Kaj? Ne! –Kaj, za …
Nisem vzel noža za sir. Vzel sem sir!
Zakaj si ga vzel? Zakaj si jedel sir?
Zaželel sem si žganja s slivko, sir pa je bil dober.
Ta nož ni nikoli zapustil sobe, Nick.
Ampak jo je. Mogoče so ga ukradli in naredili "deepfake".
Najini prstni odtisi so na njem! –To je sranje!
Nedolžna sva. –Televizija govori sranje!
Nisva sposobna narediti …
Nedolžna sva! – …česa takega.
Za razliko od O.J.–ja.
Tega ne bi nikoli storila. Prisežem. –Ne.
Bila je nesreča! Se zgodi.
Hej! –Mojbog!
Naročil sem vama, da ne vstopajta v kombi. –Bil je oborožen!
Tudi vidva sta bila. –Ja …
Uporabila sem orožje. –Res ga je! In to dobro.
Vidiš, kaj nama počnejo na televiziji?
Fotografije so bile digitalne spremenjene.
Vedela sem, da boš opazil. –Hvala. Pravi profesionalec.
Je kovček nedotaknjen?
Poglej si to. Skupaj nama je uspelo!
Lepo.
Kako so nas tako hitro našli? –Imajo 70 milijonov razlogov.
Saj res. –Daj mi kovček. Imaš ključ?
Čemu? To so spolne lisice.
Samo takole naredim.
Ko me bodo videli s tem, bodo sledili meni. –V redu.
Zmogel bom. –O tem ne dvomim. –Se dobimo pri Madeleine ob sedmih.
Ni problema. Prideva.
Bil sem prestrog do vaju.
Res si nismo enaki, vendar delimo isto strast.
Zdaj razumem. Hura!
Motil sem se. Pravi žrebec je. –Dragi …
Kaj, če je on ugrabitelj?
Rekel je, da se ob sedmih dobimo pri Madeleine.
Vem, ampak zlikovci lažejo.
In dala sva mu 70 milijonov dolarjev.
Mojbog, morda imaš prav. –Samo pravim.
Ne, zmotila si se.
Kdo je to? –Ne vem. Od kod se je vzel?
Boš šel naravnost v ogenj? –Kot da ni nič.
Vzel je kovček!
Ne! Mojbog! –Zdaj ne dohajam več.
Ne … Kdo je on? –Kdo je to?
Mojbog.
NE–413–DAN.
Spet sva najbolj iskana v Evropi. Najbolje, da zbeživa!
Vzemi klobuk. –Ja, prav.
Kaj … –Kaj je to?
To je Delacroix. Tip naju ima rad.
Razumel sem, da je rekel opera. Greva!
Presenečenje! –Audrey in Nick!
Dimni obročki! Kako si? –Živjo. Si dobil najino božično voščilnico?
V redu sem in ja, sem dobil. Ujemajoča puloverja sta bila lepa.
To je bila moja ideja. –Potrebujeva pomoč.
Veliko pomoči. –Ja.
Aretirana sta. –Ne.
Nikoli ne vem, ali misliš resno. –Videti je precej resen.
Za ugrabitev Maharadže,
umor njegovega telesnega stražarja, krajo 70 milijonov dolarjev …
Krajo … –Obsežen vandalizem. In pritihotapljenje v opero, predvidevam.
Nisva kriva za vse to. –Samo četrto in šesto.
Podtaknili so nama. –Misliva, da veva, kdo je storilec.
Lahko izslediš registrsko številko? –To bi rad naredil.
Potem pa moram obvestiti nadrejene,
sicer bom kriv pomoči in napeljevanja.
Lahko te zveževa, da boš rekel, da sva te prisilila.
Koga kličeš? –Nikogar.
Imam aplikacijo, ki lahko sledi registrski številki.
Obstaja aplikacija za to? –Ja.
Mojbog. Imaš tudi Shazam? Zanima me, kateri komad je to.
Piše, da je avto parkiran pri gradu 80 kilometrov stran.
Ja.
Oprosti. Me lahko popraskaš po nosu?
Bolj nežno.
Hvala. –Imaš tudi avto, ki si ga lahko izposodiva?
Ključi so v hlačnem žepu.
Ciljaš na Audrey? Ti jih bom jaz vzel.
Kaj naj rečem? Izkoristi svoje možnosti.
Je to krompirček ali ključ, ker … Ga že imam.
Poskrbela bova za to. –Poslušajta. Brez hrane.
Delacroix ima zagotovo odličen avto.
POLICIJA
Oprostite.
Bonsoir, inšpektor.
Bonsoir, polkovnik! –Enchanté!
Policija vaju išče.
Brez heca! Polkovnik, nisva naredila nič od tega.
Vem, ampak vajini prstni odtisi so na morilskem orožju,
in posneli so vaju, kako z njim zapuščata šotor.
Ja. –Tipična Spitzova počitniška norost.
Miller je mrtev in denarja ni več. –Potem sta vidva kriva.
In to še ni vse. Klicali so ugrabitelji.
Do polnoči imamo čas, da prinesemo denar, sicer bodo ubili Maharadžo.
V redu. Lahko zavlačujete do takrat?
Merci beaucoup! –Hvala, polkovnik!
Mojbog!
Zdaj vemo, zakaj ugrabitelj želi 70 milijonov. Za stroške ogrevanja.
Prekleto.
Zdi se, da je jarek širok tri metre. Verjetno ga lahko preskočim.
Trije metri so približno deset čevljev. –Imel sem šolski rekord v skoku v daljino.
Ne hecam sem. Takrat sem skočil dlje od tega.
Si res? –Ja.
Kako pa so te klicali takrat? "Dolgonogi Nicky"? –Zafrkavaš?
Samo pravim, da tega ne moreš preskočiti. –Dokazal ti bom, da se motiš.
V redu?
Dejansko se zdi, da je več kot tri metre.
Zlomka. –Misliš, da bi ti zmogla?
Hočeš, da jaz skočim?
Bonsoir.
Grofica? –Grofica?
Presenečena?
Ja … –Nisi slišala, da sva rekla "grofica"?
Mojbog.
Kje je Vik?
Pri ugrabiteljih, mislim.
Potem nisi ti?
Ne, tega ne bi nikoli naredila. Vikram je moj prijatelj.
Tvoj prijatelj? Ljubila si ga.
Mojbog!
Obožujem denar.
Ko sem slišala, da ga bosta vidva amaterja imela v roki, sem ga hotela dobiti.
"Hotela dobiti."
Potem nisi podtaknila noža? –Ali fotografije?
Ali nama podtaknila nekaj v pijačo, kar naju je omamilo?
Zakaj si omenila tudi to? Ne sodi sem. –Seveda sodi!
Vem, da … –Dovolj je!
Nikoli se ne izide z dvema zlobnežema.
Eden vedno prevara drugega. –To je najslabši kliše.
Videla sva že to. –Ja. –Verjemi nama. –Reši se.
Imani? Je avto za pobeg pripravljen?
Ja, grofica. –Briljantno.
Ne! –Ne! Ne …
Mojbog … –Sem ti rekel.
Tukaj imaš kliše. –Ja.
Če bosta imela srečo, bosta umrla zaradi dima, in ne ognja.
Ne!
Ups.
Kaj? –Trojni zasuk.
Mojbog! Še za njuno smrt naju bodo okrivili.
Hitro! Morava od tod!
Pridi, skupaj!
Mojbog! –Hitro nazaj!
Proti oknu!
Sranje!
Kristus! –Si v redu?
Si ti v redu? –Prekotaliti se morava.
Ne! V tisto smer!
Mojbog, kako velik si!
To si rekla na medenih tednih, toda morava še naprej poskušati.
Mojbog! Sploh ne vem, kam se kotaliva!
Ne vem! –Mojbog …
Jaz sem bil tisti, ki naju je zadrogiral.
Kaj? –Ti si bila, vendar je bila moja krivda.
Uspavalne tablete imam v steklenički od aspirina …
Tako sem pod stresom. Oprosti, bila je moja krivda.
Ne, jaz se moram opravičiti.
Toliko sem te kritizirala. Grozno se počutim.
Žal mi je. –Ni pomembno.
Tvoji panoji in vizitke …
Z zobno nitko. –Ja, in mislila sem …
Ni bila neumna ideja … –Ne! Rezalnik na vizitki.
Lahko prereževa trak! Eno imam v svojem žepu.
Kje? –V zadnjem žepu.
Počakaj, bodi pri miru. Poskušam jo najti.
Pomagaj mi. Vzemi jo.
Še bolj dol. Prosim, mojbog. –Imam jo!
Mojbog. Gre dobro? Se bo trak lahko strgal?
Deluje? –Mislim, da ja.
Mojbog! Obožujem tvojo vizitko z nitko.
Obožujem jo. Prosim, prosim … Ja!
Ja! Še noge!
Sem! –Pohiti! Hitro!
Ne!
Kaj delaš? –Mojbog.
Vzemi to. Ustrelil bom v okno.
Mojbog …
Mojbog! Francoska pištola! –Dragi …
Ne. –Kaj?
Ne!
Ljubim te!
Mojbog …
Kaj? Ne! –Ne, ne …
Sranje! –Nick.
Tokrat jaz vozim. –Prav.
Me zafrkavaš? Spet si za volanom, ljubica.
Oprosti. –V redu je.
Dame in gospodje …
Jaz sem inšpektor Laurent Delacroix.
Pred 15 minutami je primer prevzel Interpol,
in jaz vodim delovno skupino.
Razumem, ampak zakaj je kar naenkrat vpleten Interpol?
Brutalnost zločinov.
Več umorov, ugrabitev, uničenje najstarejše kavarne v Parizu.
Zvezala sta čednega obiskovalca opere.
Ojoj.
Toda zakaj naj vam verjamemo, da lahko najdete Nicka in Audrey Spitz?
Imam ju na telefonu.
Halo? Ali so vsi tam? –Ja, Audrey.
Vsi, razen … –Grofice in njene srhljive prijateljice?
Vrnita nam Vikrama, pošasti!
Denar že imata. –Ja, imava.
In če ga hočete še kdaj videti, naročite ugrabitelju,
naj pripelje Maharadžo v restavracijo Jules Verne.
Kaj? Kam?
Restavracija Jules Verne.
Jules Verne? Ja, Le Jules Verne.
Na razgledno ploščad na vrhu Eifflovega stolpa ob polnoči. –Ja.
Kako to mislita? Nimamo mojega brata.
Pa kaj še! –Eden od vas ga ima.
Naredite, kot je rekla moja žena. Polnoč. Maharadža, živ.
In inšpektor … Tvoj avto ni hotel vžgati, zato sva ga pustila.
Kaj?
Ukradla sva Lamborghinija. Lahko ga vzameš, ko končava.
Prav.
Mojbog. Kakšna lepotica!
Zakaj sta tako oblečena?
Prebrala sva, da imajo tu kodeks oblačenja. Taverna na Zelenem naju je enkrat zavrnila.
Kje pa so vsi? –Ja.
Cel prostor smo najeli, da nas ne bi nihče motil.
Razumeš, da če si v javnosti, to zares pomeni biti med ljudmi?
Kje sta sploh dobila ta oblačila? –Sta bila pri frizerju?
Imela sva situacijo.
Tam je bil jarek in … Ni mi treba razlagati.
Midva bova postavljala vprašanja. V redu?
Izvoli, kar vprašaj. –Obnovimo osumljence.
Razkomotite se.
Začnimo s Sairo Govindan. –Z mano?
Branila sem te. Dejansko si mi všeč.
Vem, tudi ti si nama všeč. Bila si zelo prijazna do naju.
Ampak to je najino delo.
Bi ugrabila lastnega brata?
Razburjena je. –Vidim.
Se ti je zmešalo?
Pojdi raje naprej. –V redu, že grem.
Pomiri se, Saira.
Francisco, predsednik uprave.
Ko Maharadže ne bo več, si lahko poneveriš, kolikor hočeš,
da boš lahko poskrbel za svojih dva tisoč otrok.
Narediva še midva enega?
Izgini mi izpred oči, perverznež.
Claudette Joubert. –Joubért.
Prodajalka iz Pariza, ki obupno potrebuje denar.
Potem bi se lahko enostavno poročila z njim.
Toda upravni odbor je zahteval predporočno pogodbo.
Kaj pa polkovnik? Kaj je njegov motiv?
Morda se je naveličal delati za bogate ljudi, ker ste zanič.
Ali pa morda potrebuje dovolj denarja za nakup
robotske roke.
Preveril sem. Niso tako drage.
O kakšni ceni govoriva? –20, 30 tisočakov.
Ne več? Mogoče bi si moral tudi jaz omisliti nekaj takšnega.
Potem moraš ostati brez roke. –Nisem mislil na roko.
V redu, šli smo skozi vse.
Kdo je bil?
Vik!
Počasi. –Počakaj …
Prosili so me, naj vam pokažem to čudovito bombo.
Mojbog!
Lahko raznese cel prekleti stolp.
Poslušajte. Denarce morate dati v dvigalo in jih poslati gor.
Ko preverijo vsoto, bodo poslali nazaj …
Kako se reče? Tisto na gumbe?
Daljinec? –Ja, točno!
Poslali ga bodo dol in potem bomo rešeni.
In malo se mudi, ker … Saj veste.
Mojbog! –Nick, Nick … Denar moraš dati v dvigalo. Takoj!
Ne … –Kaj misliš s tem?
Kaj delaš? –Ne bodo ga razstrelili.
Boš zdaj res zaupal svojemu občutku?
Zaupaj mi. –Nick! Bratec!
Vse je v redu, Maharadža.
Naš storilec ve, kaj dela.
Ker je ubil g. Louja, res nevarnega frajerja.
Odštevanje se je začelo! –Ne, Nick …
Ugrabitelj je tudi spreten heker in zna izdelati deepfake.
Daj že, Nick!
Točno je vedel, kje v zaodrju na poroki najti g. Louja in Vika,
da izvede zvijačo z zamenjavo slona …
Ampak … –Nick! Počil bom!
In z vsem tem strokovnim znanjem …
Mojbog!
Moral bi napisati knjigo.
Mojbog, Nick!
"Na tisoče študij je pokazalo, da ugrabitelj ne stori ničesar,
kar lahko ogrozi plačilo odkupnine."
9. poglavje, 3. odstavek knjige g. Connorja Millerja.
Prebral si knjigo.
Od naslovnice do naslovnice. In bila je zanič.
Poskusi to. Res je okusno. –Prestrašil si me.
Kaj je bilo to?
Kaj?
Impresivno.
Kako si pobegnil iz avtomobila, preden ga je razneslo? –Nisem.
Skril sem se v škatlo iz titana, odporno na bombe, na zadnjem sedežu.
Javna smrt. Sam se je izločil kot osumljenec.
Ja, toda ni šlo vse po načrtih.
Tvoj prijatelj je imel torbo, in je bil blizu tega, da pobegne.
In bum!
Vmeša se pohlepna bivša.
70 milijonov dolarjev.
To je veliko denarja, celo za grofico.
Tja pošlje Imani, da ugrabi ugrabitelje.
Koga? –Imani.
Kdo je to? –Imani. Njena pomagačka.
Od grofice … Zasmej se kot ona.
Moram? –Samo daj.
Zdaj vedo.
Stopila je v akcijo in ti pred nosom pograbila denar.
Gotovo je zapeklo.
Če bi pravilno prebrala mojo knjigo,
bi vedela, da razkritje do zdaj neznanega zločinca,
vsakogar, ki izve za to informacijo, spravi v smrtno nevarnost.
Kar pomeni,
da vas moram vse pobiti.
Mojbog!
Gary?
Kdo, hudiča, pa si ti?
Susan.
Kdo je ona? –Nimam pojma.
Z Garyjem sva se spoznala tu pred desetimi leti, ko sem študirala v tujini.
Obljubila sva si, da če se bova še imela rada
in ne bi našla nikogar drugega,
bi se nocoj ob polnoči dobila na polovici Eifflovega stolpa.
Še vedno ga ljubim.
Je kdo od vas Gary?
Spusti roko, Francisco.
Mojbog! –Pazi!
Hudiča! –Mojbog!
Pripravite se.
Lahko samo še rečem, da mi je bilo v veselje.
Še vedno ima daljinec!
Audrey!
Mojbog!
Tega ni bilo v načrtu!
Kar naprej sprejemaš slabe odločitve.
Nick! Ne morem verjeti, da bom to storil. Vzemi pištolo.
Počakaj! Potrebuješ naboje. V mojem žepu.
Mali porednež.
Globoko jih imaš, kaj? –Imaš jih.
Susan, močno pritisni na inšpektorjevo strelno rano.
Je to interaktivno gledališče?
Veseli me, da bo moja največja oboževalka lahko videla to.
Nisem več takšna oboževalka.
Kakšna škoda, saj je to zadnja lekcija.
Kako razstreliti Eifflov stolp in pobegniti. –Tega ne boš storil.
Samo eno stvar sovražim bolj kot priče, in to je Francija.
Vsi v dvigalu naj umrejo, ko se bodo vrata odprla.
Nick! Ne!
Nick …
DOLGUJEŠ NAMA NOV IPHONE, "NICKY PIŠTOLA"
Zataknil se je.
Spravite ga že dol! Počutim se nemočnega.
Srednje velikosti je! Premajhna številka je zate.
Pomirite se. Slecite mi jopič!
Si v redu?
Potrebujem svojo cigareto.
Prav. –V mojem žepu.
V desnem žepu. –Tu?
Ne, ne … –To je bil tvoj penis.
Imaš ga. –Tukaj je.
Verjetno ni najbolje za nekoga, ki je bil ustreljen, ampak kar daj.
Prihaja Brooklyn.
Ustavilo se je!
NASTAVLJENO
Snemi ga!
Nazaj, sicer ga bom izpustila. –Ne verjamem ti.
Kako lahko storiš to brez pretresa možganov?
Božji dar!
Nikoli več ne bo pomežiknil.
Nick! –Prihajava, ljubica!
Jaz bom poskrbel za to.
Morda lažji pretres možganov.
Snemi ga! –Kmalu bomo eksplodirali!
Kaj naj naredim?
Vse je v redu, ljubica.
"Nicky z dvema pištolama" je tukaj!
Sem sploh kaj zadel? –Detonator si, dragi!
Še dobro, to sem ciljal.
Vau!
Ljubica …
Obroček … Obroček ljubezni.
V redu. Orožje bova uporabila za nekaj drugega.
Dobro sem razbil tvoje prijatelje. Ti si naslednji.
Kaj dogaja?
V redu.
Kam greš? Draga!
Audrey!
Dragi …
V redu je! Samo drži se!
Očitno sem spregledal poglavje o udarcih v obraz.
Mojbog!
Pridi sem.
Naj dežuje denar, prasec.
Ne!
Pridi k meni!
Pokončajte ostale.
Dobro …
Kaj je to? –Res je uničilo vzdušje.
Hej, Miller!
Moj mož je imel prav. Tvoja knjiga je bila zanič.
Nikoli ne zgreši.
Oprosti!
Zdaj zgrešiš? –Žal mi je, dragi.
Pizda!
Kaj, za vraga? Koga sploh ciljaš?
Njega, obljubim!
Prekleto … –Samo ustreli ga.
Ustreli ga že!
Zmanjkalo mi je vrvi. Me razumeš?
Moje kolesje se vrti …
Mojbog … V redu.
Nikoli ne zgreši?
Niso vsi tako dobri kot ti.
Uživaj v vožnji, Miller.
Mojbog.
Na tla!
Hudiča!
Pariz je čudno mesto.
Zdaj je mrtev. –Zares. –Ja, čisto konec je z njim.
Kako si se spomnila tega načrta? Kako ti je uspelo to?
Ne vem … –Ti si genij.
Nenadoma se mi je posvetilo. Pomislila sem: "Kaj? Dragi moj!"
Ti si na naslednji stopnji. Nikoli se ne bi spomnil tega.
Sploh ne vem, kaj sem naredila. Bilo je tako strašljivo.
Kaj? –Zdaj smo ekipa.
Ne, spravi ga stran.
Ne dotikaj se je. Razburjaš jo. –Umakni se. Stran!
Bil si dober, ampak umakni se. Daj nama nekaj prostora. Hvala.
Dragi … –V redu je. Ljubim te.
Bila je res lepa pariška noč, če odmislimo to.
Hej!
Nick! Audrey! –Spet vama je uspelo!
Vik, žal mi je zaradi denarja. –Ja, obema je.
Veliko denarja je šlo v nič. –Pariz se ti iz srca zahvaljuje.
Ne skrbita za denar, samo da smo ostali živi.
Razen g. Louja.
Ja, to je res.
Kateri Lou?
Ne … Kaj se je zgodilo tebi? Zakaj krvaviš?
Ne krvavim, to je samo hena. Razmazala se je od razburjenja.
Kakšna sreča! Dovolj se je zgodilo za en večer.
Nič več krvi, prosim. Mislila sem …
Izmučena sem. Vi niste?
Ja.
Kaj te zdaj muči? O čem spet mrmraš?
Oprosti, samo ne razumem.
Saira, oprosti. Kaj …
Si rekla, da se ti je barva razmazala zaradi razburjenja?
Tako je.
Kako zanimivo!
Zakaj?
Ja, zakaj?
Nikjer te nisem videla med plesom dobrodošlice.
In potem si se pojavila, ko je vstopil slon.
Ja. Šla sem se okrepčati.
Bila sem frizerka, zato vem nekaj o barvah.
Hena se ne razmaže, ko se posuši.
Oprosti, ampak ne vem, o čem govoriš.
Na oblačilih skrbnika slonov nisem videla krvi.
Bila je barva hene.
In bila je tvoja barva hene, ki se na noč umora ni imela časa posušiti.
Mojbog! Sestra je bila!
Pišuka!
Dajte no, to je norost! Nismo že končali s tem?
Rada imam svojega brata. Zakaj bi …
Mogoče zato, ker so mu tvoji starši dali družinski posel,
čeprav si ti najbolj pametna,
on pa je raper brez posluha, ki se vozi z vodnim skuterjem?
Brez zamere. –Mogoče samo malo.
Ali ga nisi iz tega razloga poskušala ubiti v Mumbaju?
Ti si bila!
Moji starši so imeli prav glede nečesa.
Če hočeš, da je nekaj narejeno prav, moraš to narediti sam.
Saira!
Ne!
Ubogi starec, še brez rok bo ostal.
Ne v mojem mestu. –Ja! To je moja punca!
Hvala, ljubček. –Moram samo …
Kako si? V redu je.
Zares si se izkazal, kolega. Ti si moj najboljši telesni stražar.
Ne samo zato, ker je prejšnji zgorel. –Glej, da bo letošnji bonus precejšen.
Čas je za robotsko roko!
Ja? –Ja!
Vse bo v redu. –Gospod …
Kako se počutiš, mladenič? –Kako se držiš?
V redu sem. –Laurent je poseben človek.
Odšla bova na večerjo, ko te bodo odpustili iz bolnišnice.
Pariz in njegova čarovnija …
Pozdravi se. –V redu. –Hvala.
Naj jima poveva?
Odločila sva se, da pobegneva in se na skrivaj poročiva.
Pametno. Dobro za vaju. –Neverjetno!
Nimam družine, toda vama se moram zahvaliti za življenje.
Veseli naju, da sta oba v redu.
Iz srca sva vama hvaležna, da sta nama omogočila avanturo,
ki je ne bova nikoli pozabila.
Potem smo si bot. Mir z vama! –Mir!
Adijo. –Au revoir!
Žal mi je, da je tvoja sestra psihopatka.
Ne skrbi zanjo. Navaden izmeček je.
Res je bila. –Ja.
V redu. –Zdaj pa hočem domov.
Tudi jaz. –Komaj čakam.
Še prej pa morava narediti eno stvar.
Zaupaj mi. –Kaj? Prav.
Preveri polkovnika, če je v redu. –Prav.
Saj ne boste ostali še brez te roke, kajne?
Zaklenjeno. Uspelo nama je.
Zdaj sva zaklenjena drug na drugega do konca življenja.
Z nobenim drugim nočem biti zaklenjena. –Enako. Ti si …
Shitza! –Kaj?
Nick in Audrey Shitz!
Tip iz helikopterja? –Kaj pa počneš tukaj?
Vzemita telefon!
Halo?
Seveda si še nismo bot. Vzemita moj helikopter!
Pojdita, kamor hočeta! Lahko gresta na medene tedne. In vzemita denar!
Kaj? –Denar? Torba z …
Resno? Mojbog, poglej!
Ja, to bo dovolj. Hvala.
Samo deset milijonov! Ne zapravita vsega naenkrat.
V nasprotnem primeru pa lahko prodata torbo. Vredna je tri milijone.
To je dinozavrovo usnje! –Mojbog!
Tega ne moreva sprejeti! Ja, zagotovo lahko. Hvala.
Še naprej preganjajta morilce! Maharadža končuje klic.
Kaj bi rada najprej naredila? –Želim te poljubiti!
To je naravnost neverjetno!
Dragi … –Draga …
Na medene tedne, ki si jih zasluživa. –Točno.
Končno.
Lahko verjameš, kakšno srečo imava.
Vama je všeč pijača?
Se zafrkavaš z nama? –Kaj …
Daj mi torbo.
Kaj?
Torba. Daj mi jo. –To?
Ni problema. –Daj mu jo.
Kaj se je zgodilo z naglasom?
Spet je v Jerseyju.
Se lahko pogovorimo?
Se vidimo ob svetem nikoli, Shitza!
Mojbog! Kam je šel? –Mojbog …
Prevod: Marinko