‎Acum patru ani, Nick și Audrey Spitz
‎au elucidat unele dintre cele mai faimoase ‎crime ale secolului.
‎Dumnezeule!
‎- Să-l scoatem? ‎- Nu, e ditamai pumnalul.
‎- Îl pun înapoi. ‎- Nu-l pune înapoi!
‎Tipic celor pe care-i lovește succesul, ‎Nick și Audrey au renunțat la slujbe
‎și și-au investit economiile ‎în cariera de detectivi particulari.
‎- Da. ‎- Mă scuzi, te rog?
‎Da, nicio problemă.
‎Pe bune? Chipsuri de cartofi?
‎Chiar te iei de mine? ‎Ai mâncat două porții de creveți.
‎Nu-mi mai distrage atenția, bine?
‎Din păcate, nu decurge prea bine.
‎Bărbații trec printr-o perioadă... ‎N-are legătură cu tine.
‎Nu toți bărbații.
‎- Nu, dar... ‎- Nu te lua de mine.
‎Aud că m-ai înșelat, Ron.
‎Pe bune? După 25 de ani?
‎Iubito...
‎Am tot ieșit singur ‎fiindcă planific o aniversare a nunții.
‎- Vai, ce drăguț! ‎- Da...
‎- Vino încoace! Te iubesc. ‎- Îmi cer scuze.
‎Scuzați-ne.
‎Dacă ne achitați factura asta, ‎plecăm imediat din cuibușorul vostru.
‎- O factură? O facturați? ‎- Da.
‎- Ne-am înțeles... ‎- Te-ai dat la mine!
‎- Sub acoperire. ‎- Fictiv.
‎E din ce în ce mai tare.
‎Afacerea fiind pe ducă, ‎Nick și Audrey sperau la un miracol...
‎Așa, cărați-vă!
‎Sperau ca cineva apropiat lor să fie ucis.
‎VACANȚĂ CRIMINALĂ 2
‎Doamne!
‎Dragule! Mă auzi?
‎Pune niște valuri pe plajă ‎sau ceva drăguț!
‎Cântecele balenelor mă ajută să adorm.
‎- Mi-ai luat somniferele... ‎- Mai știi ce ai făcut ultima dată?
‎Te-ai dus în lobby, dormind,
‎îmbrăcat cu chiloții mei, ‎și ai udat canapeaua.
‎Nu-mi amintesc așa ceva.
‎Uite, portarul a făcut o poză! ‎O țin pe fundal.
‎- E altcineva. ‎- Bine.
‎Ascultă, dragule, dacă nu poți dormi,
‎putem încerca ‎să parcurgem un capitol împreună.
‎Am citit câteva pagini. ‎Omul ăla e un habarnist.
‎El e cel care a conceput testul.
‎- Testul necesar pentru licență. ‎- Am fost polițist.
‎N-o să-mi confirme o hârțoagă ‎că știu ce fac. Știu ce fac!
‎Dar am fost de acord că afacerea ‎ar avea de câștigat dacă urmăm cursul.
‎Crezi că de asta ne merge prost?
‎Am avea clientelă mai bună ‎dacă am avea licențe.
‎Clientela mai bună ‎se obține prin marketing.
‎Cum sunt cărțile de vizită cu ață dentară?
‎- Da. ‎- Doamne!
‎ÎNTINZI AȚA, TE PRINDE SOAȚA
‎E marketing disruptiv.
‎Nu e disruptiv, ci derutant. ‎Nu suntem dentiști...
‎Pot vorbi mai tare decât balenele.
‎Haide!
‎Bine, gata!
‎Nu mai vrei să facem asta?
‎Ba vreau.
‎Doar că nu vorbim decât despre muncă.
‎Știi vreun cuplu fericit ‎care lucrează împreună?
‎Billie Eilish și Finneas.
‎Sunt soră și frate.
‎Știu că aveam alte așteptări ‎când ne-am înhămat la asta...
‎MAHARAJAHUL
‎Ce naiba e asta?
‎Telefonul meu.
‎Salut, Rajah! Namaste, frate!
‎Salutare, Nicky Nick!
‎Îți tunzi gazonul? Ce se aude acolo?
‎Călăresc un ski-jet, frate!
‎Vorbești la telefon de pe un ski-jet?
‎Nick, ascultă, frățioare.
‎Maharajahul se însoară!
‎Incredibil!
‎Stai să-i spun lui Audrey. ‎Audrey! Se căsătorește.
‎- Poftim? ‎- Da.
‎Vik, felicitări! Ne bucurăm pentru tine!
‎Mulțumesc! E o bunăciune de la Paris.
‎Știi tu, Turnul Eiffel și toate alea.
‎Mă însor weekendul ăsta, ‎pe noua mea insulă privată.
‎Vreau să veniți amândoi, ‎pe cheltuiala mea.
‎Vreau să vă văd călărindu-vă ‎pe ringul de dans, meseriașilor!
‎Adică să ne vezi dansând.
‎Nu, frate, am... Căcat!
‎Ce se întâmplă?
‎Ai auzit? Pe cheltuiala lui.
‎- Trebuie să lucrăm în weekend. ‎- Mi-ar prinde bine o mică vacanță.
‎Mai știi ce s-a întâmplat ‎în ultima vacanță?
‎Da, au murit câțiva oameni.
‎Nu câțiva, ci mulți.
‎Cinci morți sunt așa mulți?
‎Bine, stai să mă gândesc puțin.
‎- Începe să cedeze. ‎- Așadar...
‎- Începe să cedeze. ‎- Stai!
‎Bine, spune.
‎Bine, sunt de acord.
‎Amândurora ne-ar prinde bine o pauză.
‎- O pauză. ‎- De la tot.
‎- Uităm puțin de muncă, nu? ‎- Da, măcar un weekend.
‎Tot weekendul.
‎Avem nevoie de asta, mental.
‎- Fără muncă. ‎- Mă trec fiorii!
‎Fiindcă o s-o facem, nu?
‎- Ce zici? ‎- Ce decizie bună!
‎Vă place priveliștea, dle și dnă Șpriț?
‎Fii amabil, ai înțeles greșit.
‎Suntem Nick și Audrey Spitz.
‎Dar da, e o priveliște superbă.
‎Să pun niște muzică, dle și dnă Șpriț?
‎Suntem soții Spitz, nu Șpriț. Bine?
‎Da, am niște Pitbull sau Taylor Șpriț.
‎Nu renunță la Șpriț.
‎Pune Șpriț peste tot. De unde ești?
‎Sunt din Europa.
‎Din Șprițalia, presupun?
‎Să coborâm. ‎Ce Dumnezeu e aici? Mulțumesc.
‎E incredibil. Îmi dau lacrimile!
‎- Am murit? Suntem în Rai? ‎- E superb!
‎Păsările flamingo au scutece, ‎ca să nu murdărească gazonul.
‎Nick și Audrey!
‎Frate! Maharajahul!
‎Eroii de la Lacul Como!
‎Sora mea și fratele meu ‎dintr-o altă mamă!
‎- Măiculiță! ‎- Doamne! Bună!
‎Doamne! Uită-te la tine!
‎Nick și Audrey, v-o prezint ‎pe domnișoara Claudette Joubert.
‎Joubert.
‎Eu sunt Audrey. E o plăcere să te cunosc.
‎Ești mai frumoasă decât mi s-a spus.
‎Așa, pe ambii obraji.
‎Patru? Parcă erau două.
‎Și Nick!
‎- Abia așteptam să te cunosc. ‎- În regulă.
‎Felicitări!
‎Mulțumesc.
‎Îți sunt recunoscător. Chiar e plăcut.
‎- Bine, ajunge! ‎- Ce e?
‎Gata, termină!
‎Veniți, vă rog.
‎Parisul e orașul meu preferat ‎din toată lumea.
‎- Când ai fost ultima dată acolo? ‎- N-am fost niciodată, de fapt.
‎Dar îl știu din filme și din fotografii...
‎Mulțumim pentru invitație. ‎Ne bucurăm că ne-ați chemat.
‎- Cu plăcere. ‎- Incredibil!
‎- Avem locuri fiindcă mi-au murit babacii. ‎- Îmi pare rău.
‎Groaznic...
‎Glumeam.
‎Am înțeles. Deci vin la nuntă?
‎Nu, chiar au murit. ‎Dar nu i-aș fi chemat oricum.
‎Fiindcă i-am urât.
‎- Acum am înțeles. ‎- Bine.
‎Colonele, îi știi ‎pe domnul și doamna Spitz.
‎- Ce? ‎- Colonele!
‎Prieteni!
‎- Doamne! ‎- Vai! Ce ai pățit la braț?
‎Chiar se vede?
‎Ultima dată când te-am văzut, ‎aveai mai mult din braț.
‎Dacă tot am pierdut unul, ‎bine că l-am pierdut pe ăsta,
‎fiindcă deja n-avea palmă.
‎Și acum nu-ți mai trebuie cotiera ‎la cinema.
‎Bun, ascultați care e adevărul.
‎Colonelul a încasat un glonț ‎destinat mie, în Mumbai.
‎- Serios? ‎- Cineva te-a atacat?
‎Da. Unora nu le plac ‎afacerile companiei mele.
‎Din păcate, rana colonelului nu-i permite ‎să mă protejeze ca înainte,
‎așa că am un nou bodyguard-șef. ‎Domnule Lou!
‎- El e. Ce ziceți? ‎- Bună, Lou!
‎Vedeți că are dotări complete.
‎Are dotări complete... Amuzant.
‎În regulă. N-o să găsești nimic acolo.
‎Așa sper.
‎Nu te supăra, dar dacă tu și colonelul ‎v-ați bate, eu pariez pe colonel.
‎Ți-ar face fundul arșice cu brațul bun.
‎Nu ți-a plăcut? Glumeam și eu.
‎- Încântat. ‎- Haideți!
‎După mine!
‎Vin!
‎Sună grozav.
‎Presupun că n-ați mai fost ‎la o nuntă indiană.
‎De ce presupui asta?
‎- Deci ați mai fost? ‎- Nu.
‎Astă-seară e ‎Sangeet, ‎un fel de repetiție a ceremoniei la cină.
‎Și am plănuit o intrare ‎spectaculoasă și surprinzătoare,
‎cred că o să vă placă.
‎Trebuie să răspund.
‎La vilă ar trebui să găsiți tot. ‎Simțiți-vă ca acasă.
‎- Și ne... ‎- Pa!
‎- Mulțumim. ‎- Nu ne mai pupăm? Bine.
‎Lucra într-o ceasornicărie ‎de lângă La Place Vendôme.
‎N-avea niciun sfanț. ‎A fost dragoste la prima vedere.
‎Mă umple de...
‎- Fericire. ‎- Ce frumos!
‎Văd aceeași fericire ‎la voi doi când vă priviți.
‎Sunteți fericiți, nu?
‎- Noi? Glumești? ‎- Fără ea, n-aș fi fericit. Cu ea, clar.
‎Nu trece zi fără să-mi vină să... ‎Cât te iubesc!
‎Ea decide totul pentru amândoi ‎și sunt împăcat.
‎- Duceți-vă și distrați-vă! ‎- Mulțumim.
‎- Distracție plăcută! ‎- Bine. Salut!
‎Lou, haide!
‎Dumnezeule!
‎Zău, ce naiba... Doamne!
‎Uită-te și tu! Doamne!
‎Cum e posibil?
‎Iubito, televizorul e imens!
‎Doamne!
‎Uită-te cât e!
‎Ce?
‎Avem o decapotabilă!
‎Bagă asta în gură.
‎E brânză de inorog?
‎Doamne! Cutie cu cadouri!
‎Mai iau o bucățică de brânză și gata.
‎Astea sunt pentru noi?
‎Cercei? Sunt din ăia scumpi, nu?
‎Nu pot să cred.
‎- Avem și iPhone-uri! ‎- Nu se poate!
‎- Noi ce naiba am dat la nuntă? ‎- Șlapi.
‎Șlapi și analgezice, parcă?
‎- Air Jordan de colecție? ‎- Nebunie!
‎Mărimea mea?
‎Un cadou de la Maharajah ‎n-ar fi complet fără ceva pervers.
‎- Dai de belea cu alea. ‎- Promiți?
‎I-auzi! Mi-a plăcut răspunsul. Am notat.
‎Ce?
‎Stai puțin, asta a fost adineauri.
‎- A făcut-o așa repede? ‎- Incredibil.
‎Dragule, avem numele pe lenjerie.
‎Doamne! Vino în pat!
‎Vin, iubito!
‎Vin!
‎Doamne! Iubitule!
‎- Doamne! ‎- Ce e?
‎Nu cred că am ținute adecvate.
‎- Trebuie să verific. ‎- Vin cu tine!
‎Haide!
‎- Dumnezeule! ‎- Așa da!
‎Astea sunt pentru tine.
‎Tu vezi ce e aici? ‎N-am mai văzut niciodată...
‎Dragule, arăți nemaipomenit.
‎- Păi... ‎- Nu pot să cred ce bine te prinde.
‎- Să vezi ce te prind eu pe tine! ‎- Haide!
‎Spune-mi că păstrezi ținuta asta.
‎Doamne!
‎- Bună! ‎- Salutare!
‎Audrey.
‎- Colonele. ‎- Bună!
‎Ești răpitoare.
‎Ești tare chipeș, să știi.
‎Am ochi doar pentru tine.
‎Așa să rămână! În regulă.
‎Într-un loc încântător, ‎într-o seară încântătoare,
‎tu trebuie să fii ‎cea mai încântătoare prezență.
‎În regulă. ‎Chiar îmi săruți fiecare deget.
‎Am făcut dragoste ‎cu peste 10.000 de femei.
‎- Niciuna atât de răvășitoare. ‎- Bine.
‎Apropo de numere de necrezut, ‎el e soțul meu de 16 ani.
‎Am făcut dragoste cu o singură femeie. ‎Și am făcut-o groaznic.
‎Fir-ar să... Ești Francisco Perez, nu-i așa?
‎Tipul ăsta a fost fotbalist.
‎I-a dat odată un cap unuia ‎de l-a băgat în comă.
‎L-am lovit atât de tare, ‎încât acum nu mai poate să clipească.
‎Mă rog, mi-a făcut plăcere. Mergem...
‎Tu de unde îl cunoști pe Maharajah?
‎După ce m-am retras, tatăl lui m-a făcut ‎președintele consiliului
‎la Shiz-Vik, compania lui.
‎De asemenea, l-am ajutat ‎să-și găsească mireasa, frumusețea blondă.
‎Deși ea nu se compară cu tine. Doamne!
‎- Bine. ‎- Mamă!
‎Ne vedem imediat.
‎Pentru 10.000 de dolari, ‎o poți avea o noapte.
‎Glumesc, bolnavule!
‎Ce mai farfuria!
‎Nu au mâncare acolo de unde vii tu?
‎Nu, doar că sunt obișnuită ‎ca soțul să-mi mănânce din farfurie.
‎A devenit un obicei.
‎Dar ai dreptate. Nu am nevoie de astea.
‎Nu le pune înapoi!
‎Nu voi face asta.
‎Americanii!
‎Vrei și tu una?
‎Nu, mulțumesc. Poate altădată.
‎Ești din partea familiei miresei?
‎Nu, sunt Saira, sora mirelui.
‎Nu știam că Vik are o soră!
‎Da.
‎Mesele astea sunt foarte joase.
‎Citești pentru că nu-ți plac nunțile sau...
‎Nu, mai degrabă nu-mi plac oamenii.
‎Acești oameni, în special.
‎Dacă fratele tău și Claudette ‎se simt bine, nu mai contează.
‎Da. Dar nu înțeleg ‎cum de se mai căsătorește lumea.
‎Să petreci atâta timp ‎cu o singură persoană, îți imaginezi?
‎Apropo de singura mea persoană, iată-l!
‎Nick, ea e Saira.
‎E sora lui Vik.
‎- Vrei să... ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Nu vrea.
‎- Sunt Nick. Încântat! ‎- Saira.
‎Apropo, îl ador pe fratele tău. ‎Mori de râs cu el.
‎Doamne!
‎Dacă încerci să mă seduci, chiar nu merge.
‎Dumnezeule!
‎Auzi, Nick!
‎- Tocmai mă gândeam la frumoasa ta soție. ‎- Iar ai apărut.
‎Deci îl știți pe Francisco.
‎Și văd că o știți deja ‎pe sora lui Vikram, harpia.
‎- A spus herpes? ‎- Harpie.
‎Contesă! Cât de umilitor e pentru tine ‎s-o vezi pe Claudette
‎căsătorindu-se cu Maharajahul!
‎Te-ai întrebat vreodată cu ce ai greșit?
‎Tu te-ai întrebat cum e să fii ‎destul de înalt pentru montagnes russes?
‎Ea e contesa Sekou.
‎E fosta logodnică a lui Vik ‎și fosta colegă de cămin a lui Claudette.
‎Și încă sunt prieteni? ‎E cam nepoliticoasă, apropo.
‎În plus, e și domnișoara de onoare ‎a lui Claudette.
‎Poftim?
‎Sper c-ați urmărit clipul cu instrucțiuni, ‎fiindcă urmează dansul!
‎- Ce dans? ‎- Mă prefac că merg la baie.
‎- Dansezi tu. ‎- N-am primit niciun clip.
‎L-au adus în cameră, am uitat.
‎- Mersi. ‎- Te iubesc.
‎Doamnelor și domnilor, ‎vă rog să întâmpinați mireasa!
‎Vino cu noi!
‎Vino aici!
‎Așa!
‎A venit momentul.
‎Momentul pe care l-ați așteptat cu toții...
‎Mirele, Vikram Govindan!
‎Ce nebunie!
‎Frate!
‎Toată lumea înapoi!
‎Înapoi!
‎Vik!
‎Păstrați-vă calmul.
‎E mort?
‎Nu e Vik.
‎Slavă Domnului! E dl Lou.
‎- Cine ți-a făcut asta? ‎- Unde e Vik?
‎Auzi? Cine? Doamne!
‎Unde e Vik?
‎- Cine ți-a făcut asta? ‎- Mai ții minte?
‎A fost...
‎Spune! Nu muri!
‎- Doamne! ‎- Unde e Vik?
‎- La o parte! ‎- Unde e Vik?
‎Haideți!
‎La o parte!
‎E o diversiune!
‎- De la ce? ‎- Încearcă să scape!
‎Vorbești serios? Toate sistemele ‎de comunicații sunt nefuncționale?
‎Pune-le în funcțiune!
‎Un agent de pază a fost atacat. ‎Avem nevoie de asistență medicală.
‎În regulă.
‎Ajutor!
‎Lasă-mă! Ce nașpa ești!
‎- Frățică! ‎- Nick!
‎Nick!
‎Ce ditamai porcăria!
‎Nimeni nu pleacă de pe insulă
‎până nu se reconectează ‎camerele de supraveghere.
‎Toți oaspeții să rămână în camere!
‎Trebuie acționat rapid, ‎altfel prețul acțiunilor se va prăbuși.
‎Fratele meu ar putea fi mort ‎și te îngrijorează prețul acțiunilor?
‎Cum crezi că vor reacționa investitorii ‎când se va afla,
‎stimabilă acționară minoritară?
‎Care-și dă banii pe salvarea balenelor, ‎vindecarea planetei și alte prostii.
‎Colonele, unde e Vik?
‎Unde e soțul meu?
‎Îl vom găsi, cu siguranță.
‎Maharajahul a fost răpit.
‎- Poftim? ‎- Doamne!
‎- Unde l-au dus? ‎- E în viață.
‎Cineva înarmat l-a urcat într-o barcă ‎și duși au fost.
‎- Câți erau? ‎- Unu.
‎Deci partenerul lui e încă pe insulă.
‎Dar de unde știi că erau doi?
‎Dacă răpitorul îl luase pe Vik ‎și îl ducea la barcă...
‎Înseamnă că altcineva ‎ghida elefantul spre cort.
‎- Mulțumesc. ‎- Sunt 400 de oameni pe insulă.
‎Sunt mulți suspecți.
‎Vom reduce cercul suspecților.
‎Claudette, cine știa ‎că elefantul făcea parte din ceremonie?
‎Doar consiliul.
‎Da, a trebuit să ne dăm acordul ‎pentru transport.
‎Așadar, toți cei de față.
‎Ce insinuezi?
‎Cred că e limpede ce insinuez.
‎Unul dintre voi e complice la crimă.
‎- Absurd! ‎- Nu sunt în consiliu!
‎Așa să fie? Toți îl urați pe fratele meu!
‎Poftim? Nu-i adevărat. Îl iubesc.
‎Te rog...
‎- N-o să mă ierți niciodată. ‎- Pentru ce?
‎- Pentru că v-am rupt logodna. ‎- Cine te crezi?
‎Era o căsătorie aranjată ‎între familiile noastre.
‎Ne-am despărțit pe cale amiabilă, ‎pentru așa-zisa căsătorie din dragoste.
‎Nu voiai să ne căsătorim, ‎așa că l-ai răpit!
‎- Fripturistă ordina... ‎- Doamnelor, încetați!
‎Liniștiți-vă!
‎- Ne pricepem la așa ceva. ‎- Cu asta ne ocupăm.
‎- Nu e un simplu caz. ‎- Nu.
‎- E personal. ‎- E vorba de Vik.
‎- Ne e apropiat. ‎- Vom găsi vinovatul, vă promit.
‎- Garantat. ‎- Și vom afla motivul.
‎Da.
‎Și-l vom găsi pe Vik.
‎O facem pentru infima sumă ‎de 25 de milioane de dolari.
‎Cică 25 de milioane. Doamne, jur că...
‎Mă mulțumeam cu zece mii.
‎Ce nebunie!
‎Ce faci?
‎Blochez ușa ca să nu intre nimeni.
‎O să te doară spatele.
‎Știi ce m-ar durea mai tare? ‎Un cuțit înfipt în el.
‎Ucigașul știe că-l căutăm.
‎Suntem următorii pe listă, garantat.
‎- Ce-a pățit Vik? ‎- Bogații sunt răpiți pentru bani.
‎Nu au de ce să-l rănească.
‎Doamne! ‎Nu vom mai fi invitați nicăieri, în veci.
‎Brânza asta m-a făcut sclavul ei.
‎Muști direct... ‎Taie-ți o felie, ca un om civilizat!
‎- Nu știu unde e cuțitul. ‎- Iisuse!
‎Ce e? Te doare capul?
‎- Da. ‎- Îmi pare rău.
‎- Cum ți-e spatele? ‎- Mă rupe.
‎- Aduc analgezice. ‎- Da.
‎- Mai iau puțină brânză. ‎- Nu mânca toată brânza.
‎- Știi că-ți strică toată noaptea. ‎- Absolut.
‎Am poze făcute în cort, ‎cu un halat ars și pătat de sânge.
‎Cineva încerca să scape de probe, ‎probabil dresorul elefantului.
‎Excelent lucrat!
‎- Mă străduiesc. Poftim! ‎- Mersi.
‎- Una, două, trei, patru. ‎- Așa.
‎Acum trebuie să mut tot?
‎Dacă e criminalul?
‎- Ăia nu ciocănesc. ‎- E menajera?
‎E în regulă, n-avem nevoie de prosoape.
‎Ba avem nevoie! Lasă-le în fața ușii.
‎Abia am venit. Mai vrei prosoape?
‎Tu folosești câte 30 la duș.
‎- Eu măcar fac duș. ‎- Bine, mi-ai zis-o.
‎Sunt eu, Francisco!
‎Francisco?
‎Stai! Dacă el e ucigașul?
‎El te-ar înjunghia doar acolo.
‎- Haide! N-avem timp! ‎- Vin, Francisco!
‎- Ne grăbim! ‎- Știm că te grăbești.
‎Ne cerem scuze.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Tu...
‎Superbo...
‎Doamne sfinte! În regulă.
‎Blochează ușa! ‎Ai zis că te grăbești. Cum te putem ajuta?
‎- Am informații. ‎- Bine.
‎Toți o cred o fripturistă pe Claudette, ‎dar lumea nu știe că, din precauție,
‎consiliul a silit-o să semneze ‎un contract prenupțial.
‎Așadar, dacă Vik divorțează, ‎ea nu se alege cu nimic.
‎- Trebuie să mut astea iar? ‎- Stai! Cine e?
‎Claudette. Trebuie să mă ascultați.
‎Bine, imediat! Du-te în garderobă.
‎Vin acum! Mai iau niște brânză întâi.
‎Așa, intră aici.
‎Nu! Lasă-mă! Isuse!
‎- Vin, Claudette! ‎- Imediat.
‎Mai repede!
‎- Bună, Claudette! ‎- Bună!
‎Toți cred că mă mărit cu Vik ‎pentru bani, mai ales contesa.
‎E geloasă pe mine de când mă știe.
‎- Serios? Îmi imaginez. ‎- Și eu.
‎Dar a fost cea mai bună prietenă a mea.
‎- Da. ‎- Sigur.
‎- Înțelegi? ‎- Da.
‎Eram foarte apropiate.
‎Cred că uneori mi-e dor de ea.
‎Îmi pare rău.
‎Vreau să știu cine l-a răpit pe Vik.
‎Toți au de câștigat din asta.
‎- Groaznic. ‎- N-am încredere în niciunul!
‎- Are o armă. ‎- Armă?
‎Colonelului nu-i convine retrogradarea.
‎Saira e obsedată de atenție.
‎Iar Vik tocmai descoperise ‎secretul lui Francisco.
‎- Ce? ‎- Avea secrete?
‎- Rahat! ‎- Doamne!
‎- Nu e nevoie de așa ceva. ‎- E în regulă.
‎Cine e?
‎Saira. Deschideți!
‎Bine. Un moment.
‎- Mă bag în garderobă. ‎- Nu!
‎- E prea întuneric. ‎- Vino!
‎- Are hainele acolo. ‎- O clipă!
‎Vin imediat!
‎Gata, am ajuns la ușă!
‎- Scuze! Imediat. ‎- Ne distrăm mutând mobila.
‎- Știu pe cine să investigați. ‎- Pe cine?
‎- Claudette! ‎- Claudette?
‎I-am tot zis lui Vik că e piază rea.
‎E suspicioasă, narcisistă, manipulatoare ‎și pare o cocotă în rochia roșie...
‎Scuză-mă că te întrerup, ‎dar ce gazdă aș fi
‎dacă nu ți-aș oferi ‎niște excelentă brânză artizanală...
‎Nick, unde e brânza? Era un calup...
‎- Nu mai e. ‎- Unde e?
‎Am pus-o în stomac.
‎Ai mâncat tot calupul?
‎Degeaba încerci să mă faci de râs, ‎brânza tot dusă rămâne.
‎Scuze, nu vreau să par egoistă.
‎Stai puțin. Știi ceva?
‎Lasă-mă să-ți dau ceva de băut, ‎ca să te liniștești puțin.
‎- Poftim. ‎- Nu vreau.
‎- Nu? ‎- E în regulă.
‎Rahat!
‎- Cine e? ‎- Nu știu.
‎Așteptați pe cineva?
‎Oamenii vin aici ca după petrecere.
‎Hai în dormitor, ‎pentru orice eventualitate!
‎- Mă ascund aici. ‎- Nu!
‎Aici? Ar fi prea evident.
‎- Nu e cam cald? ‎- Ba da.
‎- Rămâi aici puțin. ‎- Gata, vin.
‎Dacă e ucigașul?
‎N-ai vrea să fie ucigașul, ‎ca să ne omoare odată?
‎Mi s-a luat de tot.
‎Iubitule, nu mă simt prea bine.
‎Care-i faza? Da.
‎Mă bucur să te văd.
‎Ce mai zici?
‎- Știu cine e vinovatul. ‎- Cine?
‎Francisco.
‎I-au fost intentate ‎peste 85 de procese de paternitate.
‎Bănuim că sustrage bani din companie
‎ca să-și întrețină toate odraslele.
‎E o minciună sfruntată!
‎Nu partea cu copiii.
‎Așa e, mi-am răspândit sămânța ‎în cele patru zări,
‎dar n-am furat nimic în viața mea!
‎- Ce faci aici? ‎- Excelentă întrebare.
‎- Ce faceți toți aici? ‎- E și Saira aici.
‎- Nu mișcă nimeni! ‎- Dumnezeule!
‎Nu mă mișc.
‎E al meu.
‎- L-am ratat. ‎- Apelul?
‎Am un mesaj.
‎Îl avem pe Maharajah.
‎Dacă luați legătura ‎cu autoritățile, moare.
‎Veți afla cerințele noastre ‎mâine, la 07:00.
‎Vocea aia chiar e comică, recunosc.
‎Să rămânem aici, nu, colonele?
‎Fiindcă unul dintre noi ‎colaborează cu răpitorul.
‎Da. Motive, oportunități.
‎Cineva de aici. Mi se învârte puțin capul.
‎Iubito?
‎Iubito, te-ai culcat? ‎Și eu sunt obosit. Hai să...
‎Nu pleacă nimeni până nu lămurim tot.
‎Mă bucur că v-am văzut. ‎Mulțumesc că ați venit.
‎Isuse! Ce?
‎Doamne! Nick?
‎- Da? ‎- Nick?
‎Da?
‎Nick!
‎Ridică-te, scumpule! Am fost drogați.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Doamne! Am adormit!
‎- Da? Și acum dormim. ‎- Scumpule!
‎Nu știu ce s-a întâmplat.
‎- Ridică-te, Nick! ‎- Bine, gata, mă ridic.
‎- Cine a făcut asta? ‎- Ce? Acum te dai mare.
‎- Grăbește-te! ‎- Vin, draga mea. Așadar...
‎- Ridică-te! ‎- M-am ridicat!
‎- Nu face acuzații! ‎- Nu scapă după ce ne droghează!
‎- Poate nu ne-au drogat. ‎- E ilegal!
‎Ne-om fi îndopat și am leșinat.
‎Nick, Audrey, la țanc.
‎Pentru ce?
‎Pentru ce? Au venit detectivii calificați.
‎Connor Miller.
‎Fost negociator în cadrul MI6.
‎Doamne! ‎E specializat în cazuri importante.
‎L-a salvat ‎pe fiul președintelui Uruguayului.
‎- El a scris cartea. ‎- Despre ce?
‎- Ineficiența tratamentelor anticalviție? ‎- Cursul nostru de detectivi!
‎Bună ziua! Aveți un caz de rezolvat?
‎Colonele, a trecut mult timp.
‎Francisco Perez.
‎Sunt mare fan.
‎Bună!
‎Dle Miller, și noi suntem fani.
‎Vă punem la curent.
‎Știm că sunt implicate ‎cel puțin două persoane.
‎L-am văzut pe primul tip ‎scăpând cu Vik pe o barcă,
‎lăsându-l pe al doilea pe insulă.
‎Și să știți ‎că amândoi am fost drogați aseară.
‎Nu știu dacă drogați. Am băut nițel.
‎- Sunteți soții Spitz. ‎- Da.
‎Da, așa e.
‎Vi s-a dus vestea.
‎- Poftim! ‎- Mulțumim.
‎- Mă bucur să aud asta. ‎- Nu în sens pozitiv.
‎Bine.
‎Înțeleg că ultima dată ‎când ați fost implicați,
‎toată lumea a murit?
‎Nu chiar. Maharajahul n-a murit.
‎Și el cum se simte acum?
‎- Bine. ‎- Da.
‎Și colonelul e aici, aproape în întregime.
‎Dle Miller, v-am citit cartea și...
‎Colonele, vreau să văd înregistrările.
‎Au fost șterse toate de pe server.
‎Fiindcă are un complice.
‎Dră Joubert, ne trebuie telefonul dv. ‎pentru analiză vocală.
‎- Desigur. ‎- Sunt profesioniști, e limpede.
‎Au fost conciși la telefon.
‎Și credem că omul din interior ‎se dădea drept dresor de elefanți.
‎Vreți să discutăm despre suspecți?
‎- Sigur. ‎- Bine.
‎Ce ziceți de asta?
‎Soț și soție. ‎El, aproape detectiv de poliție,
‎ea, coafeză care urmează cursuri online.
‎Împreună, au o agenție de detectivi ‎particulari, la limita falimentului.
‎Dacă mi-aș da cu părerea, ‎aș spune că le afectează căsnicia.
‎Fiind disperați să-și salveze afacerea,
‎acceptă o invitație de ultim moment ‎la nunta unui miliardar.
‎Și concep planul.
‎La 24 de ore de la sosirea lor, ‎are loc o răpire de răsunet,
‎care poate face vâlvă și salva cariere.
‎Ce spuneți de raționamentul meu, ‎colegi... detectivi?
‎- Excelent. ‎- Superb.
‎Total neadevărat, dar începusem ‎să te cred, ești elocvent.
‎- Era să-l cred. ‎- Și accentul.
‎Putem urmări apelurile. ‎Răpitorii vor suna curând.
‎Scuzați-mă, am treabă.
‎- Ascultă. ‎- Da, spune.
‎Brânză bună, telefoane gratis. ‎Eu sunt mulțumit.
‎Unde pleci? ‎Ai auzit ce a spus ăla despre noi?
‎- Da. ‎- Nimic nu e adevărat.
‎Trebuie să le arătăm ‎de ce suntem noi în stare.
‎Tipul e bun! Nu are nevoie de noi.
‎- Nick, Audrey! ‎- Ce e?
‎Răpitorul spune ‎că va vorbi doar cu cel spre care a tras.
‎Au nevoie de noi. Bine.
‎- Haide! ‎- Haide!
‎Au venit.
‎- O să sune într-un minut. ‎- Bine.
‎Fii împăciuitor, fă-l să vorbească.
‎- Minim... ‎- 45 de secunde.
‎- Știu. Nu e prima dată. ‎- Te-ai ocupat de negocieri?
‎Sunt însurat cu ea. Negociez încontinuu.
‎Mă descurc. Mersi.
‎URMĂRIRE APEL ‎ÎN AȘTEPTARE
‎APEL PRIMIT
‎Deci 45 de secunde, începând de acum.
‎Salut! Ce mai faci, domnu' răpitor?
‎Vorbesc cu cel care a încercat ‎să mă oprească?
‎Da, omul spre care ai tras.
‎Din fericire, m-am ferit la timp.
‎Spune-mi ce vrei în schimbul lui Vik. ‎Doar asta ne interesează.
‎În schimbul Maharajahului, ‎solicităm 50 de milioane de dolari.
‎50 putos miliones!
‎CONEXIUNE ÎNTRERUPTĂ
‎Francisco! Te crezi la vreo emisiune TV?
‎Prea mulți bani pentru un om.
‎Perfect. I-am pierdut urma. Mersi.
‎- E vina mea? El a urlat ca... ‎- De ce țipi la mine?
‎- Dai vina pe mine. ‎- Țipam la el!
‎Ăla e rupt de beat, ‎iar eu o încasez din cauza lui!
‎E faza cu „le afectează căsnicia”.
‎Noi măcar suntem căsătoriți.
‎Calmează-te. Așa comunicăm noi, ‎suntem din New York.
‎Ne putem păstra calmul?
‎- Desigur. ‎- Suntem calmi.
‎Vrea banii. Va suna.
‎- Calmează-te. ‎- Da.
‎- În regulă. ‎- Deci...
‎- Începem. ‎- Mă descurc.
‎Cele 45 de secunde încep acum.
‎Scuze, omule. E multă lume agitată aici.
‎Toți avem câte un amic bețiv.
‎Prețul a crescut la 60.
‎Au spus că nu e nicio problemă.
‎Vei aduce 60 de milioane de dolari ‎în obligațiuni la purtător,
‎la Arcul de Triumf din Paris, ‎mâine-seară la 20:00.
‎Așteaptă instrucțiuni la acest număr!
‎Îmi cer scuze că vă întrerup.
‎Avem nevoie de dovezi clare ‎că ostaticul e încă în viață.
‎Veți primi dovada înainte de schimb.
‎- Bine. ‎- Mulțumesc mult.
‎Arcul de Triumf, ora 20:00. ‎Altfel, Maharajahul moare.
‎Efectul de criptare a vocii ‎te face greu de înțeles.
‎- Locul schimbului. ‎- Poți să repeți?
‎- Arcul de Triumf. ‎- ‎Ca să știi, cam așa te aud...
‎- Noi asta auzim. ‎- ‎Arcul de Triumf!
‎Parcul cu ștrumfi?
‎- Am înțeles. Asta ai spus, nu? ‎- Prețul a urcat la 70!
‎Șaptezeci de milioane ‎sau Maharajahul moare în chinuri.
‎Ai zis Muhammad Ali?
‎Doamne!
‎Ne-ai ușurat ‎de 20 de milioane în plus, nătărăule!
‎Nu-i mai vreau pe bufonii ăștia.
‎Dar răpitorul îi vrea, n-avem de ales.
‎Au reușit. Le-am dat de urmă.
‎Am reușit?
‎- Bufonii câștigă iar! ‎- Mersi.
‎Poți să te întorci în ocean, Miller. ‎Ne ocupăm noi.
‎Mergem la Paris. ‎Fiți gata de plecare într-o oră.
‎Vizităm niște atracții după răscumpărare?
‎- Putem? ‎- Sigur!
‎După ce-l recuperăm pe Vik, ne putem ‎reînnoi jurămintele la Podul Artelor.
‎Așa facem!
‎Dați-mi telefoanele.
‎- Telefoanele? ‎- De ce?
‎Sunt urmărite.
‎Bine.
‎Le primim înapoi, nu? Sunt noi.
‎Le-am primit gratis. ‎Erau în cutia cu cadouri, la sosire.
‎Nu pot să cred.
‎- Nu le primim înapoi. ‎- Aveam o poză cu scula. S-a dus.
‎Nu vă mai gândiți la telefoane.
‎Contează doar cel ‎pe care va suna răpitorul. Acesta.
‎E pregătit ca să auzim tot. ‎Unul dintre voi să fie înarmat.
‎- Dle Spitz, te descurci cu arma? ‎- Da.
‎Știi că am fost polițist. Ce e?
‎Cred că ar trebui să mă ocup eu.
‎Tu?
‎- De ce? ‎- Țintești cam...
‎Țintesc foarte bine. ‎De ce spui asta în fața lui?
‎Nu aude...
‎Dacă aș spune unui model că porți corset?
‎Așadar, iau eu arma pentru că mă pricep.
‎Porecla mea era Nicky Pistolaru' ‎când eram polițist.
‎Borfașii îmi cereau sfaturi în weekenduri, ‎atât de bine trăgeam.
‎Îi refuzam, bineînțeles.
‎Ia tu arma.
‎Da, o iau eu. ‎Și telefonul, iar tu ai banii.
‎Când sună, urmezi ‎cele trei reguli ale răscumpărării
‎din Capitolul 12 al cărții mele. ‎Mai știi care sunt?
‎Prima: urmează ‎toate instrucțiunile rezonabile.
‎- Da. ‎- A doua.
‎Nu preda banii până nu vezi ostaticul.
‎- Exact. ‎- A treia.
‎Nu te duce într-un alt loc cu ei.
‎Perfect. Te vei descurca. Du-te!
‎- Bine. ‎- Ca Nicky Pistolaru'. Hai!
‎- Ține tu telefonul. ‎- Bine.
‎Și zi-mi cine îți spunea Nicky Pistolaru'.
‎Dar cine nu-mi spunea așa? ‎Toți îmi spuneau așa.
‎E cea mai grea valiză de bani ‎pe care am ținut-o vreodată.
‎Nu se putea prin transfer? Are o tonă... ‎Mă omoară mâinile.
‎O țin cu ambele. Arată ciudat?
‎- Nu. Ai mâini drăguțe. ‎- „Drăguțe”? Adică?
‎- Sunt mici. ‎- Ai tăi au mâini de maimuțe.
‎Ai crescut crezând că sunt normale.
‎Nu sunt delicate,
‎dar e ciudat să batem palma, ‎ai palme mici.
‎Sunt de mărime medie.
‎- Bunică-ta are lopeți. ‎- Taci!
‎Pe cine căutăm?
‎- Te sună. ‎- Da, sună cineva.
‎Bine, începem. ‎Inițiați urmărirea apelului.
‎Bonjour, madame, ‎mademoiselle, monsieur? ‎Spune.
‎Nick, eu sunt!
‎Rajah, ești teafăr?
‎Avem banii, ‎trebuie să aflăm unde să-i lăsăm.
‎Spune-ne și te luăm de acolo.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ai primit dovada.
‎- Du banii la duba de la colțul străzii. ‎- ‎Bine.
‎- Ce dubă? ‎- Dubă?
‎La ce dubă te referi? Aceea?
‎Nu arăta cu degetul, cretinule! ‎Mergi încolo!
‎Bine, vin.
‎Dacă faci ceva dubios, Maharajahul moare.
‎Nu face asta! Gata, venim.
‎Mergem la dubă.
‎- Aceea? ‎- Nu arăta!
‎Nu-i place. Cea de acolo.
‎Rahat!
‎Urcați în dubă!
‎Îți dăm banii în schimbul Maharajahului.
‎Nu e departe.
‎Urcați în dubă!
‎- Nu vă urcați! ‎- Nu-l ascultați!
‎- Nu așa ne-am înțeles. ‎- Regula trei. Nu urcăm.
‎Urcați în dubă sau vă împușc în burtă,
‎vă duc la țară și vă dau hrană la porci.
‎- Bine, gata, urcăm. ‎- Bine...
‎Gata, scuze.
‎Americani nerozi!
‎- Dă-ne banii! ‎- Să vi-i dăm...
‎- În regulă. ‎- Dă-i banii, te rog.
‎- O secundă. ‎- Am astea la mine.
‎Ce pizda mă-sii?
‎Le-am adus ‎în caz că urma să sărbătorim după...
‎- Te-ai țicnit? ‎- Plan nou.
‎O prind de încheietură, apoi, de valiză.
‎Așa că valiza merge oriunde mergem noi.
‎Înțelegi? Nu știu unde...
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Ce...
‎- Alo? ‎- Ne-am deconectat?
‎Așteptați.
‎Du-ne la Maharajah acum! Ce zici de asta?
‎Taie-i mâna!
‎- S-o taie? ‎- Ce?
‎- Da! ‎- Lasă securea!
‎- Scoate cheia! ‎- Știu unde e.
‎- Caută aici... ‎- Trage de acolo!
‎- N-o găsesc. ‎- Celălalt buzunar!
‎Ce pușca mea! ‎Trag tare să găsesc cheia aia.
‎Dragule, ce tot îndrugi acolo?
‎Arma ta! Împușcă-l naibii odată!
‎Doamne!
‎Doamne! Îmi pare rău!
‎Nu-ți cere scuze. Ai ucis răpitorul!
‎Doamne!
‎Împușcă-l!
‎În picior? ‎Nu vreau să mai omor pe nimeni!
‎Mai contează? Deja ești o criminală!
‎Să nu fiu criminală în serie!
‎- Ia securea! ‎- Bine!
‎Ce e?
‎Doamne!
‎Nu ești o simplă criminală în serie.
‎Dai și cu securea.
‎Dragule, se mișcă.
‎Dumnezeule! Cred că o să-și revină.
‎Sunt convulsiile morții!
‎Doamne!
‎Are piciorul pe accelerație!
‎Apucă volanul!
‎Doamne!
‎La naiba! Ce scârbos e! L-am atins!
‎Așa! Acum cine ajunge hrană la porci?
‎Ăla e mortul, Nick!
‎Nu! La o parte!
‎Rahat!
‎Chiar iei totul la țintă?
‎- S-a deschis ușa! ‎- Doamne! Ce-ai făcut?
‎Doamne! Scumpule!
‎Dumnezeule!
‎Stâlpul!
‎- Ce? ‎- Vine stâlpul!
‎Nu te aud!
‎Dumnezeule!
‎Lasă.
‎E în regulă.
‎- Bonjour! ‎- Bonjour!‎ Sunteți teferi?
‎Scuze! Hai să coborâm.
‎Ai grijă! Vai de mine!
‎- Vai! ‎- Sunteți teferi?
‎Bună! Cum a fost prânzul?
‎- Ce e? ‎- Ce?
‎- Poftim? ‎- Poftim?
‎Nu!
‎„UCIGAȘII CU CUȚITE DE BRÂNZETURI”
‎- Ce? Nu! ‎- Ce naiba...
‎- N-am luat cuțitul de brânză, ci brânza. ‎- De ce ai luat brânza?
‎Mă lovise pofta după narghilea, ‎știi ce brânză bună era.
‎Cuțitul ăla n-a ieșit din cameră.
‎Noi am ieșit. Or fi furat cuțitul ‎ca să ne însceneze ceva.
‎Amprentele sunt peste tot!
‎E o porcărie!
‎- N-am făcut asta. ‎- Sunt numai prostii!
‎Nu suntem capabili...
‎Suntem nevinovați.
‎...de așa ceva.
‎Adică invers față de OJ.
‎N-am face așa ceva niciodată. Jur.
‎- Nu. ‎- Jur.
‎A fost un accident! Se mai întâmplă.
‎- Salut! ‎- Doamne!
‎V-am spus să nu urcați în dubă.
‎Tipul avea o armă!
‎- Și voi aveați. ‎- Da...
‎- Am folosit-o! ‎- Chiar bine!
‎Vezi ce spun despre noi la televizor?
‎- A fost modificat digital. ‎- Da.
‎- Știam că vei observa. ‎- Mulțumesc. Ești un profesionist.
‎Valiza e intactă?
‎Așa! În echipă!
‎Frumos!
‎- Cum ne-au găsit așa repede? ‎- Au milioane de motive.
‎Dă-mi valiza. Ai cheia?
‎Cheia? Pentru ce? Sunt cătușe de sex.
‎Trebuie doar să fac așa.
‎Când mă vor vedea cu ea, mă vor urmări.
‎- Da. ‎- Dar mă descurc.
‎Am văzut.
‎Ne vedem la Madeleine, la ora 19:00.
‎Desigur. Vom fi acolo.
‎Am fost prea dur cu voi.
‎Poate nu suntem egali, ‎dar avem aceeași pasiune.
‎Acum înțeleg. Ura!
‎Am greșit. Tipul e de treabă.
‎Dragule...
‎Dacă Miller e răpitorul?
‎A zis că ne vedem la Madeleine la 19:00...
‎Știu, dar oamenii răi mint.
‎Nu? Iar noi i-am pus în brațe ‎70 de milioane de dolari.
‎- Doamne! Poate ai dreptate. ‎- Zic și eu.
‎Ba nu, te-ai înșelat.
‎- El cine e? ‎- Nu știu. De unde a apărut?
‎- Intră în flăcări? ‎- S-a dus direct la mașină.
‎A luat valiza!
‎- Nu! Doamne! ‎- Acum sunt derutat.
‎- El cine mai e? ‎- Cine o fi?
‎Dumnezeule!
‎NE-413-DAN.
‎Iar suntem căutați de poliție. Să fugim!
‎- Iau pălăria asta. ‎- Bine.
‎- Ce... ‎- Asta ce mai e?
‎E Delacroix! El ne adoră!
‎Am înțeles „operă”. În regulă, haide!
‎- Surpriză! ‎- Audrey și Nick!
‎- Inele de fum! Ce faci? ‎- Ai primit felicitarea de Crăciun?
‎Sunt bine. ‎Da, și mi-au plăcut puloverele asortate.
‎A fost ideea mea.
‎Avem nevoie de puțin ajutor.
‎- Mult ajutor. ‎- Da.
‎- Sunteți arestați. ‎- Nu.
‎Nu știu când vorbești serios.
‎Pare serios. Așa e?
‎Pentru răpirea Maharajahului, ‎uciderea gărzii de corp
‎și furtul a 70 de milioane de dolari.
‎- Furt... ‎- Pagube însemnate pe străzi.
‎Și intrare la operă fără bilet.
‎- Nu suntem vinovați. ‎- Mai puțin de ultimele.
‎Ni se înscenează totul.
‎Bănuim cine e autorul.
‎Vrem să verifici ‎un număr de înmatriculare.
‎Mi-ar face o deosebită plăcere,
‎dar ar trebui ‎să raportez superiorilor acțiunile mele,
‎altfel aș fi vinovat de complicitate.
‎Ce spui de asta? Te legăm
‎și poți spune că te-am forțat să ne ajuți.
‎Pe cine suni?
‎Nu sun pe nimeni.
‎Am o aplicație pentru a verifica ‎numerele de înmatriculare.
‎- Există așa ceva? ‎- Da.
‎Doamne! Ai cumva și Shazam?
‎Vreau să știu ce cântă acum.
‎Aplicația spune că acel camion e parcat ‎lângă un castel aflat la 80 km de aici?
‎Da.
‎Fii amabilă, mă scarpini pe nas?
‎Mai ușor.
‎- Mulțumesc. ‎- Ai o mașină de împrumutat?
‎- Am cheile în pantaloni. ‎- Bine.
‎O inviți pe ea să caute? ‎Mă ocup eu de buzunar.
‎Ce pot să spun? Vânătorul mereu vânează.
‎Ai un cartof aici sau o cheie? ‎Gata, am găsit-o.
‎Vom avea grijă de ea.
‎Fără mâncare în mașină!
‎Pariez că Delacroix are o mașină a-ntâia.
‎POLIȚIA
‎Scuzați-mă.
‎INSPECTOR DELACROIX
‎Bonsoir, ‎inspectore!
‎- ‎Bonsoir, ‎colonele! ‎- Enchanté!
‎Vă caută poliția.
‎Serios? Colonele, nu suntem vinovați.
‎Știu, dar au amprentele voastre ‎pe arma crimei
‎și filmări cu voi fugind cu arma.
‎- Da. ‎- Nebunie tipică vacanțelor soților Spitz.
‎Miller a murit și am pierdut banii.
‎Pare că voi i-ați luat.
‎Și nu doar atât! Au sunat răpitorii.
‎Dacă nu le dăm banii ‎până la miezul nopții,
‎îl ucid pe Maharajah.
‎Colonele, poți trage de timp până atunci?
‎- Mersi! ‎- Mulțumim, colonele!
‎Măiculiță!
‎Acum știi de ce răpitorul vrea ‎70 de milioane de dolari.
‎Pentru încălzire.
‎Fir-ar să fie!
‎Ce zici, șanțul ăla are vreo trei metri?
‎Cred că-l pot sări.
‎Trei metri înseamnă vreo zece picioare.
‎Eram campion ‎la săritura în lungime în liceu.
‎Nu glumesc. Săream chiar mai mult de atât.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Atunci cum ți se spunea? ‎„Nicky Catalige”?
‎Râzi de mine?
‎Ascultă-mă, nu vei reuși saltul.
‎Nu-mi place să-ți dau peste nas, dar fie.
‎Bine?
‎Din unghiul ăsta, ‎pare mai lat de trei metri.
‎- Vai, fir-ar! ‎- Crezi că ai putea sări tu?
‎Acum vrei să sar eu?
‎Bonsoir.
‎- Contesă? ‎- Contesă?
‎Sunteți uimiți?
‎N-ai auzit cum am zis „contesă”?
‎Doamne!
‎Unde e Vik?
‎Cred că e cu răpitorii.
‎Nu l-ați răpit voi?
‎Nicidecum. N-aș face niciodată așa ceva. ‎Vikram e prietenul meu.
‎Prietenul tău?
‎L-ai iubit.
‎Doamne!
‎Iubesc banii. Când am auzit că vor ajunge ‎pe mâinile unor amatori ca voi,
‎trebuia să-i iau.
‎„Trebuia să-i ia.”
‎- Nu tu ai mutat cuțitul? ‎- N-ai modificat filmarea?
‎Nu tu ne-ai pus ceva în băutură la vilă?
‎De ce întrebi? Nu e relevant.
‎Bineînțeles că e relevant.
‎- Știu că e ridicol... ‎- Gata, încetați!
‎Doi răufăcători nu scapă ‎niciodată împreună.
‎- Unul trădează mereu. ‎- E un clișeu al genului.
‎- Am mai văzut-o. ‎- Des.
‎- Crede-ne! ‎- Salvează-te!
‎Imani, mașina pentru plecare e gata?
‎- Da, contesă. ‎- Excelent.
‎- Nu! ‎- Nu face asta!
‎- Doamne! ‎- Ți-am explicat clar.
‎- Ăsta e clișeul. ‎- Da.
‎Dacă aveți noroc, ‎fumul vă va omorî înaintea flăcărilor.
‎Nu!
‎Ce?
‎Trădătoarea e trădată.
‎Doamne! O să fim acuzați ‎că le-am ucis pe amândouă.
‎Hai să ne cărăm cumva de aici!
‎Haide! Împreună!
‎- Doamne! ‎- Înapoi!
‎La fereastră! Hai!
‎Rahat!
‎- Doamne! ‎- Ești teafără?
‎- Da. ‎- Trebuie să ne rostogolim.
‎Nu așa! Invers!
‎Doamne, ce mare ești!
‎Așa ai zis și în luna de miere. ‎Dar știi, trebuie să insistăm.
‎Doamne! Nu mai știu ‎în ce direcție ne rostogolim!
‎- Nu știu! ‎- Dumnezeule!
‎Eu ne-am drogat.
‎Poftim?
‎Mă rog, tu ai făcut-o, dar din cauza mea.
‎Țin somniferele ‎în flaconul tău cu analgezice și...
‎Eram tot mai stresat. Îmi pare rău. ‎A fost vina mea.
‎Nu-ți cere scuze. ‎Eu trebuie să-ți cer iertare.
‎Te-am criticat atât de mult! ‎Mă simt groaznic.
‎- Iartă-mă. ‎- Nu contează.
‎Am râs de cărțile de vizită ‎cu ață dentară...
‎- Cărți de vizită cu ață dentară. ‎- N-am vrut...
‎- Nu e o idee rea. ‎- Au o muchie ascuțită!
‎Pot să tai banda! Am una în buzunar!
‎- Unde? ‎- În buzunarul din spate.
‎Stai așa, încerc să o găsesc.
‎Ajută-mă! Hai, prinde-o!
‎- Întinde-te! Te rog, Doamne! ‎- Am scos-o.
‎Dumnezeule! O să meargă? Taie?
‎- Merge? ‎- Cred că da.
‎Doamne! Vă iubesc, ‎cărți de vizită cu ață dentară.
‎Doamne, cât vă iubesc! Haide! Da!
‎Așa. Și la picioare!
‎- Gata! ‎- Haide, ieși!
‎Nu se poate!
‎- Ce faci? ‎- Doamne!
‎Ține valiza. O să trag în geam.
‎Dumnezeule!
‎Doamne! E o armă franțuzească!
‎Scumpule!
‎- Nu... ‎- Ce e?
‎Nu!
‎Scumpule! Te iubesc!
‎Doamne!
‎- Ce? Nu, fir-ar! ‎- Nu!
‎La naiba!
‎Nick.
‎- De data asta, eu conduc. ‎- Bine.
‎Pe bune? Nu pricep. Iar conduci tu.
‎- Scuze. ‎- E în regulă.
‎Doamnelor și domnilor, ‎sunt inspector Laurent Delacroix.
‎Acum 15 minute, ‎Interpolul a preluat controlul operațiunii
‎și m-a desemnat șeful echipei operative.
‎Am înțeles, ‎dar de ce a intrat Interpolul pe fir?
‎Din cauza gravității faptelor.
‎Omoruri, o răpire, distrugerea ‎celei mai vechi cafenele din Paris.
‎Legarea fedeleș ‎a unui chipeș fan al operei.
‎Doamne!
‎Dar de ce să credem ‎că îi vei găsi pe Nick și Audrey Spitz?
‎Pentru că îi am la telefon.
‎- Alo? E cineva acolo? ‎- Da, Audrey.
‎Toți, mai puțin...
‎Contesa și prietena ei dubioasă?
‎Eliberați-l pe Vikram, monștrilor!
‎- Aveți deja banii. ‎- Da, avem banii.
‎Dacă vreți să-i mai vedeți, ‎spuneți-i răpitorului
‎să-l aducă pe Maharajah ‎la restaurantul Jules Verne.
‎Poftim? Unde?
‎Restaurantul Jules Verne.
‎Restaurantul Jules Verne? ‎Înțeleg, Le Jules Verne.
‎Pe puntea de observație ‎din Turnul Eiffel, la miezul nopții.
‎Da.
‎Ce? Fratele meu nu e aici.
‎- Pe naiba! ‎- Cineva știe unde e, bine?
‎Ați auzit ce-a zis soția mea. ‎La miezul nopții, cu Maharajahul în viață.
‎Inspectore, am încercat ‎să-ți pornim mașina,
‎dar n-am reușit, așa că am abandonat-o.
‎Poftim?
‎Am furat un Lamborghini. ‎Ți-l dăm când terminăm.
‎Bine.
‎Doamne! Ești superbă!
‎- De ce v-ați gătit așa? ‎- Am citit că e impus un cod vestimentar.
‎Odată n-am fost primit ‎la restaurant în bermude.
‎- Unde e lumea? ‎- Da.
‎Am cumpărat restaurantul, ‎ca să nu fim deranjați.
‎Înțelegi că am ales un loc public ‎tocmai fiindcă sunt oameni în jur?
‎- De unde aveți hainele? ‎- Și te-ai coafat?
‎Am avut o problemă.
‎Am ajuns în șanț, apoi... ‎Nu trebuie să dau explicații!
‎Noi punem întrebările. E clar?
‎- Ia-i la întrebări. ‎- Să enumerăm suspecții.
‎Așezați-vă comod!
‎Să începem cu Saira Govindan.
‎Eu?
‎Eu te-am apărat. Chiar te simpatizam.
‎Știu. Și noi te simpatizăm. ‎Ai fost foarte amabilă.
‎Dar asta e procedura.
‎Crezi că mi-am răpit propriul frate?
‎- S-a supărat. ‎- Văd, e aici.
‎Ai înnebunit?
‎- Mai departe. ‎- Continuăm.
‎E în regulă.
‎Francisco, președintele consiliului.
‎Dacă Maharajahul dispare, ‎poți delapida compania după bunul plac,
‎ca să acoperi costurile ‎creșterii celor 2.000 de copii.
‎Hai să ajungem la 2.001! Ce zici?
‎Dispari din fața mea, porc mizerabil!
‎Claudette Joubert.
‎Joubert.
‎O magazioneră pariziană, ‎ahtiată după bani.
‎Dacă voiam bani, ‎nu puteam să mă mărit cu el?
‎Nu, ținând cont de contractul prenupțial.
‎Dar colonelul? Care e motivația lui?
‎Poate că s-a săturat să lucreze ‎pentru bogătani, fiindcă sunteți oribili.
‎Sau poate că avea nevoie de bani ‎ca să-și permită
‎un braț bionic.
‎M-am interesat. ‎Nu sunt exagerat de scumpe.
‎- Cam cât? ‎- Vreo 20 sau 30 de mii.
‎Doar atât? Poate ar trebui ‎să-mi iau așa ceva.
‎- Trebuie să pierzi un braț. ‎- Nu mă gândeam la braț.
‎În regulă. I-am luat pe toți la rând.
‎Cine e vinovatul?
‎Vik!
‎- Stai! ‎- Așteaptă!
‎Mi s-a cerut să vă arăt ‎o bombă țâță de mâță.
‎Dumnezeule!
‎Poate să doboare întregul turn, fraților.
‎Trebuie să puneți verzișorii în lift ‎și să-l trimiteți la ultimul etaj.
‎Odată ce suma va fi verificată, ‎vă vor trimite...
‎Cum îi zice drăciei ăleia pentru bombă?
‎- Detonatorul? ‎- Da, căcatul ăla!
‎Ni-l vor trimite aici ‎și ne vom vedea de drum.
‎Și ceva mai repejor, fiindcă, știți voi...
‎Doamne, Nick!
‎Nick, trebuie să pui valiza în lift. Acum!
‎- Nu. ‎- Cum adică nu?
‎- Ce faci? ‎- Nu cred că-l vor arunca în aer.
‎Nick, îți pui baza într-o bănuială?
‎- Ai încredere. ‎- Nick! Frate!
‎Totul e în regulă, Maharajahule.
‎Cine a făcut asta ‎are o pregătire serioasă, nu?
‎L-a ucis pe dl Lou, un individ letal.
‎Se scurge timpul, frățioare.
‎Nick!
‎Și știm că răpitorul ‎se pricepe la calculatoare,
‎fiindcă a trucat înregistrările.
‎Haide, Nick!
‎Știa exact unde să-i găsească ‎pe dl Lou și pe Vik la nuntă,
‎ca să facă schimbul la elefant...
‎- Scumpule... ‎- O să sar în aer.
‎Cu toată expertiza asta...
‎Doamne, Nick!
‎...ar putea scrie o carte.
‎Doamne! Nick!
‎„Mii de studii au arătat ‎că răpitorul nu va face nimic
‎pentru a periclita ‎primirea răscumpărării.”
‎Capitolul 9, secțiunea 3, ‎autor dl Connor Miller.
‎- Ai citit cartea. ‎- Din scoarță-n scoarță. E groaznică.
‎Gustă asta. E divin.
‎M-ai speriat de moarte.
‎Ce-a fost asta?
‎Ce?
‎Impresionant!
‎Cum ai ieșit din mașină ‎înainte să explodeze?
‎N-am ieșit. Am intrat într-un refugiu ‎din titan de pe bancheta din spate.
‎O moarte publică. Un mod ideal ‎de a ieși din cercul suspecților.
‎Da. Dar n-a mers conform planului tău, nu?
‎Omul tău avea valiza ‎cu câteva secunde înainte să scape.
‎Apoi, din senin, pac!
‎Intră în scenă fosta iubită hrăpăreață.
‎Șaptezeci de milioane de dolari.
‎O droaie de bani, ‎chiar și pentru o contesă.
‎Așa c-o trimite pe Imani ‎ca să prade de la prădători.
‎- Cine? ‎- Imani.
‎- Cine? ‎- Imani, partenera...
‎Cea cu contesa. Imită-i râsul!
‎- Trebuie? ‎- Scurt și repede.
‎Acum știu.
‎Iar ea își face apariția ‎și fură banii de sub nasul tău.
‎Cred că a fost nasol.
‎Dacă mi-ați fi citit cartea pe îndelete,
‎v-ați aminti că dezvăluirea identității ‎unui criminal până acum anonim
‎îi pune în pericol pe toți ‎cei care află informația respectivă.
‎Asta înseamnă...
‎că va trebui să vă omor pe toți.
‎Doamne!
‎Gary?
‎Tu cine naiba ești?
‎Sunt Susan.
‎- Știi cine e? ‎- Habar n-am.
‎Eu și Gary ne-am cunoscut aici, ‎acum zece ani. Studiam în străinătate
‎și ne-am promis ‎că, dacă ne vom mai iubi
‎și nu vom fi găsit pe nimeni,
‎ne vom revedea astă-seară la jumătatea ‎Turnului Eiffel, la miezul nopții.
‎Încă îl iubesc nespus de mult.
‎E vreunul dintre voi Gary?
‎Lasă mâna jos, Francisco.
‎- Doamne! ‎- Ai grijă!
‎Doamne!
‎Fiți gata!
‎Nu mai pot spune ‎decât că a fost o adevărată plăcere.
‎Încă mai are detonatorul!
‎Audrey!
‎Dumnezeule!
‎Nu asta intenționam!
‎Iei decizii proaste ‎una după alta, nu-i așa?
‎Nick! Nu pot să cred că fac asta.
‎Ia arma mea!
‎Stai! Ai nevoie de gloanțe. ‎Caută în buzunarul meu.
‎Fir-ai să fii de pușlama!
‎- L-ai îndesat bine, nu? ‎- Acolo.
‎Susan, pune presiune ‎pe rana inspectorului.
‎Ăsta e un fel de teatru interactiv?
‎Admiratoarea mea va vedea tot.
‎De fapt, nu te mai admir ca înainte.
‎Păcat, fiindcă urmează ‎să-ți dau o ultimă lecție...
‎Distrugi Turnul Eiffel și scapi.
‎N-ai face așa ceva.
‎Nu urăsc nimic mai mult decât martorii, ‎cu excepția francezilor.
‎Când se deschide ușa, ‎ucideți pe oricine ar fi înăuntru!
‎Nick! Nu!
‎Nick!
‎NE DATOREZI NIȘTE TELEFOANE ‎NICKY PISTOLARU'
‎S-a înțepenit.
‎- Dați-o jos! Mă simt expus. ‎- E de mărime medie.
‎Aveai măsura asta la 14 ani!
‎Calmează-te! Scoateți vesta odată!
‎Te simți bine?
‎Vreau țigara electronică.
‎- Bine. ‎- E în buzunar.
‎- Din dreapta. ‎- Ăsta?
‎- Nu... ‎- Ăla e penisul tău.
‎- Ai găsit-o. ‎- Da, gata.
‎Nu cred că e recomandat cuiva împușcat,
‎dar fă-ți de cap.
‎Ca-n Brooklyn!
‎S-a oprit!
‎DEZARMATĂ
‎ARMATĂ
‎Dați-o jos!
‎Înapoi! Altfel, banii zboară.
‎Nu te cred.
‎Cum naiba faci asta ‎fără să te alegi cu contuzii?
‎Am un dar divin.
‎N-o să mai clipească în veci.
‎- Nick! ‎- Venim imediat, scumpo!
‎Lasă-mă să mă ocup eu.
‎Poate că am o contuzie ușoară.
‎- Dați-o jos! ‎- O să sărim în aer!
‎Nu știu ce să fac!
‎E în regulă, iubito.
‎A venit Nicky Pistolaru'!
‎Am nimerit ceva?
‎Ai nimerit detonatorul!
‎Perfect! Acolo ținteam!
‎Iubito...
‎Inelele dragostei.
‎În regulă, o să folosim armele ‎pentru altceva acum.
‎Ți-am ciomăgit amicii. Tu urmezi.
‎Să te văd!
‎Bine.
‎Unde te duci? Iubito!
‎Audrey!
‎Iubitule!
‎E în regulă, te ajut imediat. ‎Ține-te bine!
‎Am sărit peste capitolul ‎despre spart fața.
‎Dumnezeule!
‎Haide!
‎Să plouă cu bani, jigodie!
‎Nu!
‎Hai la mine!
‎Eliminați-i pe ceilalți!
‎Așa...
‎- Ce e asta? ‎- Ne-a stricat atmosfera.
‎Miller!
‎Soțul meu avea dreptate. ‎Cartea ta e groaznică.
‎Nu ratează niciodată.
‎Îmi pare rău!
‎- Acum ratezi? ‎- Scuză-mă, iubitule!
‎Căcat!
‎Țintești spre mine sau spre el?
‎Spre el! Promit!
‎- Doamne! ‎- Împușcă-l.
‎Împușcă-l!
‎Mă agăț de-un fir de ață, înțelegi?
‎Și mi se tot învârt rotițele. Se învârt...
‎Doamne...
‎Nu ratează, nu?
‎Nu toți se pot compara cu tine.
‎Drum bun, Miller!
‎Măiculiță!
‎La podea! Jos!
‎Isuse!
‎Parisul e bizar.
‎- Acum e mort de-a binelea. ‎- Da.
‎S-a curățat.
‎Cum ți-a venit ideea asta? Cum reușești?
‎- Habar n-am... ‎- Ești genială.
‎Așa mi-a venit. ‎Îmi făceam griji pentru tine.
‎Ești fenomenală! Eu n-aș reuși așa ceva.
‎Nu știu ce am făcut, ‎dar a fost înfricoșător.
‎- Ce? ‎- Acum suntem o echipă.
‎Nu. Ia-l de pe mine...
‎- N-o atinge. Se enervează. ‎- Ia-l de pe mine! Fă pași!
‎Te-ai descurcat bine, ‎dar lasă-ne. Mulțumesc.
‎- Dragul meu... ‎- E în regulă. Te iubesc.
‎Una peste alta, ‎a fost o noapte frumoasă la Paris.
‎Da.
‎Salutare!
‎- Nick! Audrey! ‎- Ați reușit din nou!
‎- Îmi pare rău pentru bani. ‎- Da.
‎Ne cerem scuze. Erau mulți bani.
‎Dar parizienii îți mulțumesc din suflet.
‎Nu-i nimic. Mă bucur că niciun cunoscut ‎de-al meu n-a fost ucis.
‎În afară de dl Lou.
‎Da, așa e.
‎Lou și mai cum?
‎Vai de mine! Ce-ai pățit? De ce sângerezi?
‎E vopseaua henna‎. ‎S-o fi întins în toată agitația asta.
‎Slavă Domnului! ‎N-aș mai suporta încă un accident.
‎Gata cu sângele! Credeam că e sânge.
‎Sunt epuizată. Voi nu?
‎Da.
‎Ce mormăi acum? ‎Faci chestia aia cu mormăitul.
‎Scuză-mă, dar n-are nicio noimă.
‎Saira, scuză-mă...
‎Ai zis că vopseaua ‎ți s-a întins astă-seară?
‎Întocmai.
‎Interesant.
‎De ce e interesant?
‎Da, de ce e interesant?
‎Nu te-am văzut ‎în timpul dansului de bun-venit.
‎Apoi ai apărut ‎imediat după ce-a intrat elefantul.
‎Da. Îmi puneam ceva de băut.
‎Draga mea, am fost coafeză ‎și știu câte ceva despre vopsele.
‎Odată ce vopseaua henna se usucă, ‎nu se întinde.
‎Scuze, dar nu înțeleg despre ce vorbești.
‎Roba dresorului de elefanți ‎nu era mânjită de sânge,
‎ci de henna.
‎Mai precis, henna ta, ‎care încă nu se uscase în noaptea crimei.
‎Doamne! Sora a făcut-o!
‎La naiba!
‎E nebunie curată! ‎N-am mai discutat despre asta?
‎Îmi iubesc fratele. Ce motiv aș avea să...
‎Poate fiindcă părinții voștri ‎i-au dat lui afacerea familiei,
‎deși tu ești cea isteață,
‎iar el e rapperul afon, ‎mereu călare pe ski-jet?
‎Fără supărare.
‎Mă rog, puțină.
‎Și din același motiv ‎ai încercat să-l omori în Mumbai?
‎Tu!
‎Părinții aveau dreptate într-o privință.
‎Dacă vrei ca un lucru să fie făcut ‎cum trebuie, ocupă-te personal.
‎Saira!
‎Nu!
‎Sărmanul om rămâne fără brațe!
‎Nu în orașul meu!
‎Da! Asta e iubita mea!
‎- Mulțumesc. ‎- Trebuie să...
‎E în regulă, gata.
‎Ai fost nemaipomenit. ‎Ești principalul meu bodyguard.
‎Și nu doar fiindcă ultimul a crăpat.
‎Aștept un bonus gras de Kwanzaa anul ăsta.
‎E timpul pentru brațe bionice. Da?
‎- Da? ‎- Da!
‎- Cum te simți, tinere? ‎- Ești bine?
‎- Sunt bine. ‎- Laurent e un om deosebit. Nu-i așa?
‎Și vom ieși la cină după externare.
‎Farmecul Parisului lovește din nou.
‎Fă-te bine!
‎- Bine. ‎- Mulțumesc.
‎Să le spunem? Da.
‎Am decis să scoatem doar actele.
‎- E mereu alegerea inteligentă. ‎- Fantastic!
‎Bravo vouă!
‎Da, fără familie. ‎Dar vă sunt dator cu viața mea.
‎Ne bucurăm că sunteți teferi.
‎Și vă mulțumim ‎că ne-ați oferit o aventură...
‎Da.
‎...pe care n-o vom uita în veci.
‎- Da. ‎- Deci suntem chit. Salve!
‎Salve!
‎- Salve! ‎- La revedere!
‎Îmi pare rău că sora ta e psihopată.
‎Stai liniștit, era o pacoste.
‎- Chiar era. ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Gata, vreau să merg acasă.
‎- Da, și eu. ‎- Abia aștept.
‎Dar trebuie să mai facem ceva.
‎- Ai încredere în mine. ‎- Poftim? Bine.
‎Vezi cum e colonelul!
‎- Ești bine? ‎- Colonele, nu pierzi și brațul ăsta, nu?
‎Împinge. Așa, gata.
‎Acum suntem înlănțuiți ‎pentru restul zilelor noastre.
‎- N-aș vrea să fiu legată de altcineva. ‎- Nici eu, scumpo. Ești...
‎- Soții Șpriț! ‎- Ce?
‎Nick și Audrey Șpriț!
‎- Pilotul elicopterului? ‎- Ce faci aici?
‎Ia telefonul!
‎Alo?
‎Normal că nu suntem chit. ‎Luați elicopterul
‎și mergeți oriunde în lume! ‎Meritați o lună de miere! Și ceva bani!
‎- Poftim? ‎- Bani? O geantă de...
‎Vorbești serios? Doamne, uită-te!
‎Se pare că sunt destui. Mulțumim.
‎Doar zece milioane! ‎Nu-i cheltuiți pe toți odată!
‎Dar dacă rămâneți fără, vindeți geanta.
‎Valorează trei milioane.
‎- E din piele de dinozaur! ‎- Doamne!
‎De dinozaur! Nu putem accepta!
‎Ba știi ceva? O acceptăm. Mulțumim.
‎Să nu vă opriți din călărit! ‎Maharajahul vă salută!
‎- Ce vrei să faci mai întâi? ‎- Vreau să te sărut!
‎Nu pot să cred!
‎- Iubitule. ‎- Iubito.
‎Luna de miere pe care o meritam.
‎- Întocmai. ‎- În sfârșit!
‎Îți vine să crezi ce norocoși suntem?
‎Vă plac băuturile?
‎- Ce... ‎- Faci mișto de noi?
‎Dați-mi geanta.
‎Poftim?
‎- Dă-mi geanta! ‎- Vrei asta?
‎- Nicio problemă. ‎- Dă-i geanta.
‎Ți-a dispărut accentul?
‎A rămas în Jersey.
‎Hai să discutăm civilizat!
‎Adio, nătărăilor!
‎- Doamne! Unde se duce... ‎- Doamne!
‎Subtitrarea: Marian Mangalagiu