Príbeh je inšpirovaný skutočnosťou.
JOHN F. KENNEDY JR. A CAROLYN BESSETTOVÁ
Ahoj.
Ako to dopadlo?
Nuž.
Novinári oslavovali vydanie knihy.
Čo myslíš?
- Úplne v pohode? - Až priveľmi.
Na chvíľu dobehol aj Anthony.
Áno? Ako vyzeral?
Krehko.
Prečo sa zastavil?
Život je pre živých.
To definuje život?
Novinárske oslavy v centre mesta?
Bavil som sa.
- Naozaj? - Áno.
Hoci si ma na 20 minút odchytila tá umelkyňa,
čo nosí všetky tie klobúky.
Lizzy je novinárka.
Považuješ ju za umelkyňu, lebo je dobrá novinárka.
Čo to robíš?
Čo podľa teba robím?
Milujem túto pieseň.
Vieš, čo ešte milujem?
Teba.
Aj ja ťa milujem.
Dnešný večer by bol zábavnejší, keby si tam bola aj ty.
So mnou je všetko zábavnejšie.
To je zvyčajne pravda.
Toto je prvá pieseň, na ktorú sme tancovali.
Sotva sme sa poznali.
Ja som ťa poznal. Vedel som, kto si.
- Áno? - Bola si odvážna.
Nie, bola som vydesená.
Do miestnosti si vchádzala plná sebavedomia.
Vchádzala?
Vieš, ako to myslím…
Zlatko, dnes si mi chýbala.
Všetci sa pýtali, kde si.
Je ťažké udržať si prehľad o všetkých výhovorkách.
Si hladný. Nechcem, aby jedlo vychladlo.
Prepáč.
Nechcel som ti spôsobiť výčitky.
Len si mi chýbala.
Išlo o bežnú oslavu v centre…
Nezdá sa mi, že by som veľa zmeškala.
Keby si ma tak zúfalo chcel vidieť, tak by si tam nešiel.
A keďže ti to ani nenapadlo, tak rozmýšľam,
či je to naozaj o tom, aby sme boli spolu,
alebo o tom, aby nás spolu videli.
Len…
Nerád tam chodím sám.
Kvôli rečiam?
Nie.
Aj keď aj kvôli tomu.
Vieš, ako to dopadne, keď sa objavím sám.
Zakaždým pribudne titulok, že sa budeme rozvádzať.
Nuž, nejaký príbeh si vymyslia tak či tak.
- Takže… - Presne.
Je jedno, čo urobíme.
Zdá sa mi, že hovoríme o tom istom.
Len chcem s tebou tráviť čas aj mimo bytu.
Mám šialený nápad.
- Tanier? - Poďme na výlet.
- Aký výlet? - Akýkoľvek výlet chceš.
Paríž, Belize, Tahiti.
- Tahiti? - Áno, Tahiti.
Len ty a ja na pláži.
Žiadne večierky, žiadna povinnosť, žiadna tlač.
Žiadne oblečenie.
- Carolyn. - Myslím to vážne.
Možno po prázdninách.
Po prázdninách? John, je august.
Je 30. augusta. To je prakticky september.
V San Franciscu máme dohodnutú večeru kvôli tej neziskovke.
A v New Yorku ideme na Fashion Week.
Potom idem na Kubu.
Potom ideme do Vineyardu na farmu Red Gate.
Potom sa vraciame do mesta na párty Terryho a Valerie.
V novembri máme večeru k výročiu Georga.
Vďakyvzdanie v Hyannis.
Vianoce s bratrancami.
V januári máš narodeniny.
Myslel som, že chceš byť s kamarátmi, ale áno, výlet znie dobre.
Dobre, takže chceš povedať, že na dovolenku nepôjdeme do 1998?
Samozrejme, že nie.
Budúci víkend sme v Hyannis, pamätáš?
Dokelu. Zabudla som.
Veľa ľudí považuje Cape Cod
za jednu z najkrajších oblastí krajiny.
Áno, viem.
S Cape Cod nemám problém. Len s areálom.
Čo s ním?
No tak.
Nie, vypočujme si to.
Von s tým.
Neviem si tam oddýchnuť. Celý deň je presne naplánovaný.
Nemôžeme si pospať dlhšie, posedieť si na pláži, či ísť sa prejsť.
Nemáme tam súkromie a ani sex.
Horúca voda sa vždy rýchlo minie, čo je dosť zarážajúce,
keďže tam majú moderné potrubie.
A ešte aj uprostred leta tam dokážu mať zimu!
A všetky tie nepísané pravidlá…
Stolové hry sú tabu, zatiaľ čo hrať karty je v pohode.
Aký je v tom rozdiel?
Jogurt na raňajky zmysel dáva, no na obed podľa slov tvojho bratranca:
„To je výmysel kalorických maniakov.“
A cez deň nemôžeš pozerať TV…
To nie je pravidlo.
Chceš pozerať telku cez deň?
Chcem mať tú možnosť.
Stráviť deň pred telkou v krásny letný deň je strata času.
Takže je to pravidlo?
Je to normálne.
Nie je na tom nič normálne, ver mi.
Všetci na mňa pozerajú odsudzujúco, keď čítam časopisy.
Skôr ako ma prerušíš s tým, že aj Caroline číta časopisy,
preruším ja teba, že Caroline číta The New Republic.
Čo je teoreticky časopis, no v podstate je to kniha.
Vogue, to je časopis.
A nemysli si, že som si nevšimla tie pohľady,
keď odmietnem kokteil.
Dark 'n' Stromy chľastám už preventívne.
Musím piť, inak si ľudia myslia, že som tehotná.
Smeješ sa, ale ja to myslím vážne.
Cítim sa ako výstavný kus, akoby ma všetci pozorovali.
Akoby bolo moje telo akýmsi dokladom,
ktorý vypovedá o stave nášho vzťahu.
Môžeš si dať aj Sea Breeze.
- A ešte mušle. - Mušle?
Víkend po štvrtom júli
tvoja rodina za tri dni opekala mušle päťkrát.
Vlastne šesť.
Opekali sme aj o polnoci, len som ťa nechcel budiť.
Kto chce mušle o polnoci?
To je diabolské. Sadistické.
Dobre, rozumiem ti.
- Hyannis vie byť špecifické. - Celkom iste som povedala „sadistické“.
Rád trávim čas s našou rodinou. Prepáč.
Je to tvoja rodina.
Aj tvoja.
- Rodina je dôležitá. - My dvaja sme rodina.
Haló.
Čo?
Čo sa stalo?
Lauren, spomaľ, desíš ma.
Čo sa deje?
Dobre, aký kanál?
Zapneš telku?
Zavolám ti späť, dobre?
Ľúbim ťa. Ahoj.
Nové informácie o stave princeznej Diany,
ktorá dnes večer havarovala v Paríži.
Jej stav je vážny.
V aute sa nachádzala s Dodim Al-Fayedom,
ktorý podľa polície aj so šoférom…
- Panebože! - …zomreli na mieste.
Zranenia utrpel aj bodyguard princeznej, ktorého stav zatiaľ nie je známy.
- Dianino auto prenasledovala… - Bože.
skupina paparazzi na motorkách, keď po vjazde do tunela pri Seine
- havarovala. - Nedávno som ju videla.
- Čo? - Na Gianniho pohrebe.
Sedela som rovno za ňou.
…monitoruje parížske rádio ohľadom nových informácií.
- Nina, počuješ ma? - Áno, počujem.
Dodi Al-Fayed, tiež veľmi známy muž a milionár.
Vieš niečo o jeho stave?
Podľa polície a iných zdrojov je zrejme…
Zatiaľ vieme len toľko, že zomrel aj spolu so šoférom…
…a bodyguardom.
Vieme, aké zranenia utrpela?
- Carolyn. - Zatiaľ nie.
- Vieme, že ju vzali… - Carolyn.
Áno.
Poháre v umývačke riadu, sú čisté?
Čo?
Poháre v umývačke riadu, sú čisté?
Neviem.
Z Buckinghamského paláca sa zatiaľ nevyjadrili…
Nevieš, či si pustila umývačku riadu?
- Čo? - Ako to, že to nevieš?
- Buď si ju pustila, alebo nie. - Prečo?
Bola si doma celý deň.
Pamätáš si, či si ju počula zapnutú?
Áno, umývala som riad.
Paparazzi sa snažili odfotiť princeznú Dianu
s Dodim Al-Fayedom, slávnym milionárom,
s ktorým posledných pár týždňov udržiavala romantický vzťah.
Počas svojho pobytu v Paríži priťahovali značnú pozornosť.
- Väčšina ľudí vedela, že sú tam, nie? - Áno.
V tom čase sa tam nachádzalo veľa ľudí z bulváru a médií…
Čo mi viete povedať o tej oblasti, kde sa stala nehoda?
Zrejme sa to stalo pri vjazde do tunela.
Bol to vchod do podzemného tunela,
ktorý ide popod rieku Seina.
Pre turistov je táto oblasť dobre známa a je aj dosť obývaná.
Ale späť k miestu nehody.
Zadná časť Mercedesu je jasne rozpoznateľná,
no predok je po zrážke
pri takej vysokej rýchlosti takmer neidentifikovateľný.
V prednej časti auta vidieť dve biele šmuhy,
čo sú pozostatky dvoch airbagov, ktoré sa aktivovali pri nehode.
Nikto nedokázal získať takú pozornosť a také peňažné prostriedky
pre projekty, ktorým sa princezná Diana…
- Idem behať. - …venovala.
- Najmedializovanejšia bola… - Čože?
…jej snaha upriamiť pozornosť sveta
- na hrôzy, ktorým čelia civilisti… - John.
O chvíľu som späť.
Donedávna Diana dominovala…
…väčšine tituliek v novinách,
a to hlavne v Anglicku, písalo sa hlavne o jej vzťahu s Al-Fayedom.
Vraj sa k pridala k svojmu 40-ročnému spoločníkovi
a skupine priateľov na výlet po Stredozemnom mori,
vďaka čomu opäť upriamila pozornosť na svoj súkromný život.
Jej súkromnú dovolenku natočili talianski paparazzi,
ktorí ponúkajú jej fotky na aukcii tomu, kto ponúkne najviac.
Naďalej budeme sledovať…
…píše sa tam, citujem:
„Princezná Diana je mŕtva.“
…veľmi tragický obrat. Buckinghamský palác dnes potvrdil,
že svet prišiel o princeznú Dianu vo veku 36 rokov.
Oficiálnou príčinou smrti má byť zástava srdca
- po vážnych zraneniach. - Zomrela.
Podľa doktorov zranenia zodpovedali nárazu vo vysokej rýchlosti.
Ak si len teraz ladíte stanicu, práve pokrývame…
- Zabili ju. - …tragickú nehodu princeznej Diany…
Všetko robila správne. Nechala sa vyfotiť,
dala im všetko, čo chceli, a oni…
Jej spoločník, Dodi Al-Fayed, zomrel na mieste…
- …a oni ju aj tak zabili. - …Mercedese.
- Chirurgovia v neďalekej nemocnici… - Je to tragédia.
- Je to obludné. - …prehrali boj.
Britský veľvyslanec…
Bola to ich princezná a správali sa k nej ako ku koristi.
…jej ošetrovanie zostalo chaotické po tom, čo začala strácať pulz.
- Polícia na mieste… - Idem si umyť tvár.
…paparazzi údajne prenasledovali princeznino auto
vo vysokej rýchlosti.
Zatkli sedem mužov.
A skonfiškovali všetok film.
Svet sa pomaly dozvedá…
Najmorbídnejšie na týchto správach je, že niekde na druhej strane sveta
niekto zobúdza jej deti skôr,
aby sa nedozvedeli z telky, že ich matka zomrela.
…dnes podvečer spolu s prvou dámou vyjadrili sústrasť Buckinghamskému palácu.
Podľa správ sa kráľovská rodina nachádza na zámku Balmoral v Škótsku…
Prepáč. Nechcela som ťa rozrušiť.
Chudáci chlapci.
Aspoň majú jeden druhého.
Ako ty a Caroline.
- Ako ja a Caroline? - Áno.
Toto je iné ako to, čím sme si s Caroline prešli.
Sú to princovia. Sú z monarchie.
Otec zomrel, keď som mal tri roky. Vyrastal som neďaleko odtiaľto.
Do školy som jazdil na bicykli. Je to neporovnateľné.
Dobre.
Vravíš, že je to neporovnateľné.
Tak aké to bolo?
- Nechcem o tom hovoriť. - John.
Uzatváraš predpoklady a vnucuješ mi predstavu môjho detstva.
Rovnako ako všetci na svete, čo od svojej manželky naozaj nepotrebujem.
John.
Len sa to snažím pochopiť.
Nedesí ťa to?
John.
Dobre.
Chceš vedieť, čoho sa tak bojím? Čo mi vŕta v hlave?
Na čo som celý čas počas behu myslel?
Že z domu už nikdy neodídeš.
Myslíš, že nevidím súvislosť?
Medzi nami a ňou?
Jasné, že vidím. Ale môžem to povedať?
Nie, lebo to bude len ďalšia vec, čo ti bude brániť žiť svoj život.
Chceš vedieť, prečo to nemôžem pozerať?
Ak to urobím, tak už neprestanem, dobre?
Chceš počuť o mojom detstve?
Na smrť svojho otca si nepamätám.
Ale veľmi živo si spomínam, do akého tranzu to uvrhlo mamu.
A na hodiny, čo sme s Caroline a pestúnkou strávili,
kým moja mama plakala sama, zatvorená v tmavej izbe.
A prečo sa so mnou nemohla jednoducho hrať?
Sledoval som, ako zomiera moja mama. Nie otec.
Videl som ju zomrieť dvakrát.
A teraz mám pocit, že sledujem, ako sa mi strácaš.
Vyberáš si temnotu.
Sledujem to a mám pocit, že opäť zostanem sám.
Nemôžem ťa stratiť. Si niekto, koho nemôžem stratiť.
Rozumieš tomu?
V živote som stratil toľko ľudí a nemôžem stratiť aj teba.
Nemôžem. Nemôžem ťa stratiť.
- John. - Nemôžem.
Nemôžem ťa stratiť, Carolyn.
Dýchaj.
Nikam nejdem.
Dýchaj.
O ROK NESKÔR…
Ublížiš si.
- Určite nechceš pomôcť? - Nie, v pohode.
Bože, vypili sme toľko vína.
Ahoj, Jason. Tu John.
Večera je hotová. Budem doma.
Kedykoľvek mi zavolaj.
Prečo voláš svojmu leteckému inštruktorovi?
Čo tým myslíš? Stále sme v kontakte.
Musím nalietať ešte 40 hodín, aby som získal kvalifikáciu.
Len nedávno si zletel s tou trápnou kosačkou na trávu.
Očividne ti 40 hodín nestačí.
Tentokrát ide o Buckeye a je to úplne iný stroj.
Buckeye nemá s lietadlami nič spoločné.
Nesľúbil si Caroline, že s lietaním končíš?
Odkedy ťa tak trápi to, čo chce Caroline?
Čo to robíš?
- Idem po cigarety. - Sadni si. Donesiem ti ich.
Nechcem, aby si krivkal po schodoch.
Nie sú na poschodí, ale v mojej izbe.
Keby sme odišli hneď teraz, možno by sme stihli
večierok Vanity Fair v Pravde.
John, nemal by si ten členok toľko zaťažovať.
Žiadne večierky, schody či lekcie lietania.
Vezmeme si taxík. Môžem si sadnúť, keď tam prídeme.
- Dopekla. - Som vyčerpaná.
Ale ak chceš ísť, tak choď.
Vyčerpaná? Je sotva jedenásť.
Prestaneš s tou sviečkou, prosím?
Počkaj, hádame sa?
Nie, som v poriadku.
Čo? Čo tentokrát?
Dobre, tak tu budem sedieť a prosiť ťa o objasnenie.
Alebo poďme rovno k veci
a povedz mi, kde som to posral.
Keď si ma dohadzoval Petre.
- Kedy? - Pred 30 minútami.
Na večeri, čo si tvrdohlavo hostil.
Petra sa sťažovala, aké ťažké je nájsť
niekoho so skúsenosťami, kto chce niečo vybudovať od začiatku
a prijme nižšiu mzdu. Ty si začal vykrikovať…
- Nevykrikoval som. - John, doslova si kričal.
Viem to, lebo si sedel na druhom konci stola.
Povedal som len, že máš skúsenosti s módou
- a nepotrebuješ peniaze. - V PR.
- Mám skúsenosti v PR. - U Calvina Kleina.
To nie je móda? Je.
Petra sa venuje šperkom, John. Nie som návrhár šperkov.
Prepáč, že som naznačil, že máš skvelý vkus.
Vďaka tomu viem šperky nakupovať.
Nie ich vyrábať.
Je ponižujúce dohadzovať mi prácu bez ohľadu na moje záujmy a kvalifikáciu.
- Kedy som to robil? - Robíš to stále.
Na charitatívnej zbierke si ma prakticky strčil André Talleymu do náručia.
- Nie, nestrčil. - John, ale áno.
Cítim sa ako bremeno,
ktorého sa chceš zbaviť, a ty… Ty si len…
A ty rozlievaš vosk po celom stole.
Myslel som, že ten stôl neznášaš.
Čo si myslela tým, že som tvrdohlavo hostil večeru?
Bol to tvoj nápad, nie?
Je to lepšie, ako navrhnúť, aby sme šli do reštaurácie,
alebo niekam mimo bytu.
Vážne ťa tak štve, že som zorganizoval večierok pre tvojich priateľov?
Vážne mi prekáža, keď to robíš.
Keď robím čo?
Rozlišuješ, či sú to tvoji alebo moji kamaráti.
John, sme tím. Sú to naši priatelia.
Dobre, Carolyn.
- Zámeno je zrušené. - Čo to robíš?
Prepáč, ak ťa moja gramatika urazila.
Nezdalo sa mi, že ti prekáža baviť sa s mojimi kamarátmi.
Nuž, zasypávali ma otázkami.
Áno.
Podľa mňa sa ťa ľudia neradi pýtajú
na tvoj život, pretože si nie sú istí, či o ňom chceš hovoriť.
Čo tým myslíš, „môj život“?
To, že sa stále hľadáš.
Stále sa hľadám…
Prečo s tým na mňa stále tlačíš?
Prečo musím mať jasný cieľ?
Dosť sa toho napočúvam od tvojej rodiny, priateľov,
novinárov a najmä od teba.
Pretože nestačí byť len Kennedyovou. Nie.
Musíš pracovať v neziskovke, natočiť dokument
alebo napísať knihu o ústavnom práve.
Mám 33 rokov. Pracujem od 15.
Nemôžem si jednoducho oddýchnuť,
usadiť sa a užívať si život?
To robíš celý deň osamote v byte? Užívaš si život?
Len na to prichádzam.
A medzitým sa nechcem pridať do žiadnej rady len preto,
aby si ty s pokojným svedomím mohol povedať, čomu sa venujem.
Myslela som si, že práve ty to pochopíš.
- Práve ja? - Áno, John.
Práve ty by si mal vedieť, aké to je.
No vôbec mi svojou snahou o pomoc nepomáhaš.
Berieš to ako prácu na plný úväzok.
Neustále ma zasypávaš prívalom návrhov, ako si mám vyplniť deň,
a pritom o ne ani nežiadam.
Mám z toho výčitky.
Pretože viem, že sa mi snažíš pomôcť, ale…
Nepomáha mi to.
Skôr to vyznieva, akoby si ma súdil.
A čo mám robiť, keď sa sťažuješ na to,
že ti chýbajú v živote istoty?
Mám len sedieť a mlčať?
Áno.
Len mlč.
Len počúvaj.
To potrebujem.
Aby si sedel, počúval a nechal ma cítiť sa stratene.
Dovolíš mi sa tak… cítiť?
Dokážeš mi dať na to priestor?
Áno.
- Áno, dokážem. - Dobre.
Vieš, chápem, že je skľučujúce začať odznova, ale pozri na moju mamu.
Panebože.
V 46 rokoch sa stala šéfredaktorkou kníh.
Štyridsaťšesť. Áno, John, ja viem.
Iba hovorím, že sa jej to podarilo
aj napriek nesúhlasu verejnosti.
John, nedokážem ti ani len popísať, ako veľmi si uvedomujem,
aká obdivuhodná bola tvoja mama.
Ver mi, dobre?
Ale myslíš, že by zvládla chodiť dennodenne do práce v čase,
keď bola vydatá za najslávnejšieho muža na planéte?
- Urobila to, až keď ovdovela. - Dosť bolo o mojej matke.
- Čo? John, ty si ju spomenul. - Áno a nechajme to tak.
- Moju matku spomínaš stále. - Áno,
ale ona sa môže brániť.
Máš obrovské šťastie, že si sa s mojou mamou nestretla.
Toto by nikdy nepodporila.
Nás.
Páni.
Niežeby som ju počúvol.
Hej. Určite.
Možno som ja mala počúvnuť tú moju.
Čo?
Povedala mi, že by som mala náš vzťah ukončiť.
Kedy?
- Na svadbe. - Jasné. Ten prejav.
Nie, ešte predtým.
- V to popoludnie. - O čom to hovoríš?
Carolyn.
O čom to hovoríš?
- Carolyn. - Prišla za mnou do izby
pred predsvadobnou večerou s tým, že si ťa nemám vziať.
Varovala ma, že pre teba nikdy nebudem prioritou.
Vraj si vždy vyberieš prácu, rodinu alebo sám seba.
Že pre mňa si nikdy nenájdeš čas.
A ja som jej protirečila. Vraj, že sa mýli.
- A teraz… neviem, či sa mýlila. - Carolyn, trávim s tebou čas.
John, viem, že si to myslíš, ale nikdy nie si doma.
Domov prídeš o 23.00 či o polnoci. Včera si prišiel o tretej ráno.
Dokončovali sme augustové vydanie.
Stále niečo…
Stále dokončuješ časopis.
Alebo ideš na drink osláviť, že ste dokončili ďalšie vydanie.
Stále naháňaš spisovateľov, investorov, či prerábaš obsah.
A keď nejde o časopis, tak ide o ďalšiu charitu,
zbierku alebo kandidovanie do senátu.
Takže to nepodporuješ.
Podporujem teba.
Podporila by som aj zvyšok, keby som si myslela, že v to veríš.
No ty robíš všetko len pre akýsi pocit zodpovednosti.
Napríklad ako aj ten nápad s obedom.
Vyhradil som si pre teba
presne dva obedy týždenne.
To nie je to isté, ako chcieť so mnou stráviť čas.
- Je to úplne to isté. - Je to len splnená povinnosť.
Niečo, čím si len zmierňuješ pocit viny.
- Aký pocit viny? - Že nechceš byť so mnou.
Nechceš sa so mnou rozprávať. Polovicu času spíš v inej izbe.
Stále sa s tebou rozprávam.
Nie, John. Ty nemáš o mňa záujem.
Nežiadaš ma o radu.
Nenadchýna ťa to, čo chcem povedať.
Nezaujímam ťa.
Rozprávaš sa so mnou len toľko, aby si udržal mier.
Len toľko, aby si zabránil ďalšiemu rozhovoru.
Kedysi si zúfalo túžil stráviť so mnou každú sekundu
a teraz sa k nášmu manželstvu staviaš,
ako k prestupnej stanici.
A ja to chápem.
Zrejme je ťažké sledovať, aká som pri tebe nešťastná.
Vieš čo?
Áno, je.
V poslednej dobe som iba
sklamaním pre druhých.
Celý deň sa hádam s vydavateľmi, investormi, bankármi,
čo ma presviedčajú, aby som to s tým časopisom vzdal.
Potom prídem domov a hádam sa s tebou, že ani nie som doma.
A potom idem každú noc do postele so strachom,
že to musím na druhý deň zopakovať.
Najhoršie na tom je, že to s tebou chcem prebrať,
no mám pocit, akoby si nebola na dosah.
Si tu, no zároveň nie si.
Chýbaš mi, Carolyn. Chýba mi osoba, do ktorej som sa zaľúbil.
John, som tu.
Som tá, do ktorej si sa zaľúbil.
Ty len odmietaš toto moje ja.
Chceš chladnú, nedostupnú,
nablýskanú verziu, čo je ako trofej.
Akonáhle som ti ukázala svoju zraniteľnú stránku…
Zraniteľnú stránku?
Byť zraniteľná znamená, že niečo chceš. Že niečo potrebuješ.
No zdá sa, že ty chceš len jediné. Dokola mi opakovať,
ako nenávidíš náš život.
Vedela som to. Vedela som, že mám zostať ostražitá.
Porušila som svoje pravidlo. Hlupaňa.
- Vždy som to čakala. - Čo?
Vždy som to čakala, John.
Celý život čakám, kedy sa mi stane niečo zlé,
s čím sa budem musieť vysporiadať sama.
A toto je niečo podobné.
Vedela si, koho si berieš.
Kiežby mi to ľudia prestali hovoriť.
Nikto nevie, koho si berie.
Očividne nie.
Ľudia sa majú meniť, John.
Ja som to neurobil.
Hovoríš to, akoby to bola cnosť. Akoby to bolo chvályhodné.
Nevyhradil si si pre mňa priestor.
Povedz mi jednu vec, čo si vo svojom živote zmenil,
odkedy sme sa vzali.
Bývaš stále v tom istom byte, máš rovnakú prácu,
priateľov, víkendy tráviš v Red Gate či Hyannis.
Udržiavaš rovnaký harmonogram.
V mojom živote sa zmenilo všetko. Rozumieš?
To ty si sa tak rozhodla.
Správaš sa, akoby bol tvoj nešťastný život výsledkom akéhosi ultimáta, čo som ti dal.
Akoby si v našom vzťahu nemohla rozhodovať.
Nenútil som ťa, aby si dala výpoveď, aby si si ma vzala…
Nevravel som, aby si si nechala bulvárom zničiť život. Ale vieš čo?
Podľa mňa si to niekde v hĺbke duše aj užívaš.
- Prosím? - Áno, aby si mi to mohla vyčítať.
Trestať ma tým a viniť ma neustále za to,
že nedokážem kontrolovať to, čo nemám pod kontrolou.
Vyžívaš sa v tom.
Akoby ťa definovala len táto rola obete.
Ďakujem. Takže sa ti páči, ako ma nenávidia.
No samozrejme.
Si syn Ameriky a ja len ďalšia tragédia, čo odvážne znášaš.
Nuž. Asi som dosiahol limit.
Čo tým myslíš?
John, čo tým myslíš?
Možno som si odžil už dosť tragédie na celý život.
Doriti.
John, vráť sa.
John!
John, čo to robíš?
Čo…
Neviem takto pokračovať.
O čom to hovoríš?
Čo robíš? O čom to hovoríš?
Nikto a nič v mojom živote nevydrží.
A teraz sa rozpadá aj náš vzťah.
Ak zostanem, urobím či poviem niečo, čo oľutujem.
Ako napríklad čo, John?
Deň alebo dva strávim v Stanhope.
Nie, John, len povedz, čo si chcel povedať.
Žiadne slová mi neublížia tak, ako keď vyjdeš z tých dverí.
Vieš, aké je to vidieť ti na očiach,
že v tomto manželstve zlyhávam?
Zlyhal som ako právnik, zlyhávam ako redaktor časopisu.
Nedokázal som pomôcť mame. Ani Anthonymu.
Ďalšie zlyhanie už nezvládnem.
Nie, John.
Sľúbil si, že my sa nerozídeme.
Čo sa stalo s tým sľubom, John?
Čo sa s ním stalo?
Keď som vravela, že všetko skončí, sľubil si, že my nie.
Čo sa stalo s tým sľubom?
Toto nie je koniec.
Ale je.
Utekáš.
Nechcem ti stále ubližovať, Carolyn. Chcem byť s tebou.
Tak buď so mnou.
Nechcem sa hádať.
Musíš.
Tak to ľudia robia. Hádajú sa. Neutekajú preč.
Ak sa budeme ďalej hádať, stratíme jeden druhého.
Prosím, neopúšťaj ma.
Prosím.
Nedokáž mojej mame, že mala pravdu.
Vrátim sa, sľubujem.
Ľúbim ťa.
Na motívy knihy
Preklad titulkov: Barbora Svetlíková