SERIÁL NETFLIX
Vážně? Jen tři měďáky?
Už jen jeho dovlečení až sem stojí za víc!
Co mám asi tak dělat s polomrtvým skřetem?
Počkejte, až ho uslyšíte mluvit!
Tak ho prodejte jinde.
Zatraceně.
Ale cestou jsem našel i tenhle kartáč.
Za ten byste dal kolik?
Je pěkně špinavý.
Tak 120 měďáků.
Řádově víc!
Strýček je děsně levnej!
STRÝČEK: ZŮSTAŇ TAKOVÁ, JAKÁ JSI
CHCI DOMŮ
LEVNĚJŠÍ NEŽ KARTÁČ
Mám menší hodnotu než kartáč?
Jak to, že jsi o tom nevěděl?
Co je vám?
Nejspíš jsem si vymazal paměť.
Teď se mi vzpomínky vrátily.
Mně taky.
O tomhle jsem četl.
Teď si vzpomínám.
Fudžimijo, přečti si první stranu v tomhle zápisníku.
Ten je ale odranej.
Jenom první stranu!
„Jsem levnější než kartáč.“
Tu depresivní vzpomínku jsem si vymazal, jakmile jsem se to naučil.
Tohle musel být pořádnej šok i pro tebe.
Takže ty vzpomínky se vrací, když ti je něco připomene.
Duchové paměti tě krvácením z nosu varují,
že směřuješ k nějaké drsné vzpomínce.
Ale my se na ni rovnou podívali, tak co naděláme?
To neznají lepší způsob, jak člověka varovat?
Všichni v pohodě?
Už toho mám dost.
Bolí mě ramena.
A co bude se strýčkem?
Pak mě hodili do sklepa v tom panoptiku.
Teď týden přeskočím.
Pročpak?
Majitel na mě úplně zapomněl.
CHCI DOMŮ
Nemít tam louži dešťové vody, tak bylo po mně.
Temnotu protíná jediný paprsek světla.
Úplně jako Voltteccer.
Říká ti to něco? Mocná technika z hry Pulseman pro Mega Drive.
Správné vyslovení jejího názvu vyžaduje mrštný jazyk.
Má to být „Voltteccer“!
V uzavřeném prostoru se může odrážet donekonečna.
Je to krásná a mocná bojová technika.
Když mluvím o Pulsemanovi, nemůžu nezmínit poloprůhledné úrovně.
Strýčkovi…
Krásný obraz světa elektřiny.
- Nejspíš mu… - Ne, nic takového.
Aby mi nepřeskočilo, mluvil jsem k tomu paprsku měsíčního světla.
Jen se mi koukněte do tváře.
Jsem zjevně naprosto při smyslech.
Vážně předběhli dobu. Vývojáři, kteří za Pulsemanem stáli…
Máš pravdu.
…prorazili s hrou Pokémon.
Ano.
Ale jednou určitě vydají Pulsemana 2 pro konzoli SEGA.
Voltteccer je vážně působivá technika. Díky ní se Pulseman stává neporazitelným.
Mocně září, úplně jako tenhle měsíční paprsek.
Je neporazitelný.
Co? Děkuješ mi?
Nesnažím se ti vlichotit.
Jenom říkám, co si vážně myslím.
Nic takhle krásného jsem v tomhle světě neviděl.
Kdo to řekl?
Že by ten paprsek světla byl živý?
Tak ty jsi duch světla, Kilajd.
Mám pronést…
prastará slova?
Kilajd l'gid riolran.
Světelný meč.
Tehdy jsem poprvé použil magii.
Tohle kouzlo mě dostalo ven.
Chceš mi říct, že to tvoje mumlání byl ve skutečnosti rozhovor s…
Jo, s duchem světla.
Jsou i další, třeba duch větru, duch ohně a tak dál.
Jak to, že jsi najednou dokázal mluvit s duchy?
- Že by překlad? - Jo.
Takže díky té schopnosti překládat, kterou strýček dostal od boha?
Nejspíš. To bude zároveň příčina jeho výjimečnýho umění čarovat.
I tehdy v Zapečetěném městě
dokázal kouzlit pomocí hovoru s duchy zřejmě jenom strejda.
Tak takhle to bylo?
Říkal jsem si, čím to je, že k magii přistupuju jinak než ostatní.
Kdybych s místními víc mluvil, možná bych to zjistil už během života tam.
Jo, a tak si říkám,
jak sis vlastně vysvětloval, že najednou ovládáš jazyky a kouzla?
No, to víš.
Zvládám i videohry v angličtině, kde absolutně netuším, co kdo říká.
Tak jsem usoudil, že za tím bude moje přizpůsobivost vytrénovaná hraním.
Tak přizpůsobivej nejsi.
Ta jeho důvěra ve videohry mě dostává.
Co se stalo pak?
Aha, jasně.
Pomocí světelného meče jsem se dostal z cely.
A taky jsem osvobodil ostatní bytosti, které tam věznili.
Ten je roztomilej!
Oblíbil si tě! Nechal sis ho jako mazlíčka?
Ne.
Šel mi přímo po krční tepně.
Dravá příšera!
Pomoc!
Co se to tu děje?
Zákeřní hlodavci, smrtící šelmy a krvelační ptáci!
Stvůry z východního kontinentu se dostaly na svobodu!
Pomozte někdo!
MISE 1
Je tvojí rolí
být obyčejný člověk,
co zbaběle utíká, aby se zachránil?
Anebo…
Regsuuid zaldohna!
Děkuju ti. Zachránils…
Dobře ses držel.
Už budeš v bezpečí, jenom klid.
Duchu, odnes raněného.
Cíl zadán.
Bojoval jsem s těmi stvůrami celou noc.
Až konečně bylo po všem.
Baraib garl.
Vděčím těm stvůrám za to, že jsem se konečně pořádně najedl.
Jak to jen říct?
Těch 17 let v jiném světě jsem narážel na samé trápení,
ale jak jste viděli, začínal jsem tam vážně slibně.
Cože?
Tohle měl být slibnej začátek?
Kdyby mě ocenili na víc než ten kartáč, nestěžoval bych si.
Pardon.
Už budu muset jít domů.
Dneska máme k večeři smažený kuře.
Pokračování si nechme na jindy.
Dobře.
Stejně to pak šlo jen z kopce.
- Bylo to ještě horší než tohle? - Přece jen se zeptám. Co bylo pak?
Nic moc.
Zachránil jsem elfku před drakem.
A i když jsem ji zachránil, všelijak mi nadávala. No hrůza.
- Tohle je důležitá vzpomínka! - O tomhle máš vyprávět!
MÍT NAVRCH – POSÍLENÍ
Najezte se beze mě. Jo.
A teď mi koukej ukázat něco, co stojí za obětování kuřete!
Tak jo, sledujte.
Moje bitva s jedovatým drakem, můj devátý den v jiném světě.
Takhle jsem vyskočil.
Jo! Vyhrál jsem!
To je všechno?
Moje kuře!
Jednou ranou! Tvoje kouzla jsou snad až moc silný.
Normálně bych ho tak snadno neporazil.
Ale koukej.
V tomhle místě už utrpěl hodně ran od elfky.
Tak jsem se na něj zaměřil.
Kdyby vydržela ještě chvíli, dostala by ho sama.
Skřet.
Nedívám se.
A nejsem skřet.
Už jsi oblečená?
Umíš to zapnout?
Dlužím ti omluvu, válečníku.
Tohle není třeba. Každý chce pomoct druhému v nesnázi.
Jaká odpornost.
Jistě musíš být zákeřný skřet.
Jsi ohavný.
Neodpustitelně ohavný.
Porouchala se.
Je z toho totálně vyšinutá.
Kde jsi vzala ten nůž?
Co to dělám?
Omlouvám se.
Bodla ses!
Není ti nic?
Hej!
Co to děláš?
Musíme zastavit krvácení!
Nebodla jsem se! Žádnou ránu nemám!
Žádné bodnutí nevidím.
Kůži máš dokonale hladkou.
Možná je ta rána ještě jinde.
Že by tady? Nebo tady?
Hej!
Jedno si zapamatuj!
Ten tvůj prasečí ksicht nikdy nezapomenu!
Jednou svůj dluh určitě splatím!
Určitě nejsi raněná?
Nepřibližuj se, ty skřetí zhýralče!
Prasáku! Čuně!
Ty čuně! Ty hnusný skřete!
K tomu bys měl něco říct.
Ne, odmlouváním v takové chvíli toho druhého jen víc rozčílíš.
Chce to trpělivost.
Čím si asi strejda na škole prošel?
A od téhle chvíle
jsem se jí nemohl zbavit.
Mikinu mi nevrátila, a kdykoli mě potkala, hnusně mi nadávala.
Nepomohla mi, ani když jsem skončil zmrazený.
Protivná elfka.
Když je řeč o zmrazování…
Co bylo dál po tamté noci?
Jo, to bylo takhle.
Nemůžu se ani hnout.
Že by následek toho zmrazení?
Co je zač to měkké…
Co to děláš?
Některé severní kmeny se zahřívají vnitřnostmi ulovené kořisti.
Byla mi zima, tak se zahřívám!
- Přitažený za vlasy. - Příšerná výmluva.
To dává smysl.
- Uvěřil jí! - To snad ne!
Pravda, je tu docela chladno.
Půjdu zase spát, než se nachladím.
Je tu zima, tak se o tebe budu nahřívat.
Mám ti dělat vnitřnosti z ulovené kořisti?
Jak chceš.
Co je s tebou?
Mami.
Ne.
Mami.
Ty…
Já nechci pracovat!
Slíbila jsi to, mami.
Život měl být peříčko.
Slíbila jsi, že dokud mám mrazivý meč, nikdy nebudu hladovět.
Nechci pracovat, mami.
A opustila jsi mě jako devítiletou holku kvůli mladšímu muži.
Proč mě biješ?
Už jsem nemohla snášet tvoje kňourání, že se chceš jen válet.
To byl jen žert.
Já si chci najít práci!
Práce šlechtí!
Tvoje tělo říká opak.
Říkal jsem ti přece, ať prodáš prsten. A nemusíš už do smrti nic dělat.
Přesně tak! Prodej ho.
- Musím se o sebe přece umět postarat. - Práce je pro dobytek.
A nevím, jak zastavárny vlastně fungují.
Vyjednám ti dobrou cenu.
Ale je to přece jen cennost. Nechám si ho až jako poslední možnost.
Vážně? Aha.
Tak co kdyby si tě prozatím elfka vzala pod křídla?
- Cože? - Tobě ještě z prodeje prstenu zbylo, ne?
Uložila jsem ty peníze do banky, ale…
MABEL – MANU
Nech si mě!
- Paničko! - Co?
Ale nic.
Neříkej věci, za které se pak stydíš.
No, teď se hlavně pojďme nasnídat.
Dneska platím já.
Haf!
Teď mi došlo, že jsem se ani nepředstavila.
Jmenuji se Mabel Rayveil.
Jsem z ledového klanu a ráda bych se stala dobrodruhem.
Těší mě.
Já jsem…
Ne, teď stačí elfka.
Tady za hranicemi království jsem stejně jediná.
Mám za úkol najít ztracené starožitné předměty.
Těší mě.
Já jsem Wolfgunblood.
- Lháři! - To jméno je na tebe příliš drsný!
Živím se jako dobrodruh a hledám cestu zpátky domů.
Těší mě.
Proč sis změnil jméno?
Pravé jméno přece neříkáš cizím lidem na potkání.
Elfku už tou dobou znal tři roky.
Ve zvycích cizích světů se fakt vyzná.
Já teď vyrazím do města Ikoza.
Ikoza? Tam jsi prodala ten prsten, že?
Nevzpomínám si, že by kolem byly nějaké dungeony.
No a co? To je snad moje věc!
Hlupáku! Nevěrný skřete!
- Určitě se vrací pro ten prsten. - Kvůli Mabel se teď cítí nejistá.
Wolfgunbloode.
Kde je?
Aha, to jsem já.
Co máš dnes v plánu?
Do dungeonu tady poblíž se prý chystá hrdinka.
Půjdu tam pozorovat.
Legendární hrdinka?
Ten titul 50 let nikdo nezískal.
Prý úplně sama porazila hordu stvůr legie
a tím si svůj titul vysloužila.
Vážně? Obdivuhodné!
Wolfe, půjdu s tebou.
Ale jsem noční sova, takže teď půjdu spát a vzbudím se až ve dvě odpoledne.
S odchodem tedy musíš počkat až k páté.
A ten den skončil takhle.
Skupina se rozpadla!
S lenochem Mabelina kalibru společný plány nehrozí!
Když je řeč o páté hodině, už je hezky pozdě.
Čas poslat Fudžimiju domů.
Měla jsem jít na to kuře.
Máš hlad?
Chcete zajít na rámen? Zvu vás.
- Fakt? - Určitě, strejdo?
No jistě.
Hurá!
Obecně řečeno, strýček v jiném světě zažíval peklo.
Tamní bohové za moc nestáli,
ale aspoň tam měl elfku a Mabel.
Rámen, na který nás pozval,
byl vážně výtečný.
MŇAM!
Chybělo mu na něj pár drobných, tak zbytek zatáhla Fudžimija.
Překlad titulků: Růžena Svobodová