- סדרה של NETFLIX -
מספר הצפיות יורד.
- אש נגד קרח -
הסרטון האחרון, להבת גז נגד קסם קרח, לא עורר התלהבות.
התגובות היו קשות, למשל, "בזבוז חסר טעם של משאבים".
מהיום עלינו להוציא פחות כסף.
אני אפסיק להשתתף במכירות פומביות ברשת.
מה זה? -זה הגיע סוף סוף.
בכתב העת הזה מופיעה התוצאה הסופית של בחירת הקוראים ב"סגה סאטורן".
לצערי, לא הייתה לי הזדמנות לראות את התוצאות.
- מהדורת אספנות -
לא יכולתי למות בלי לדעת.
אולי הרצון הזה עזר לי להישאר בחיים בעולם האכזר ההוא.
עניין טיפשי כזה עזר לך להישאר בחיים?
טקפומי. -מה?
הנה התוצאות.
הדף האחרון בהיסטוריה של סגה נמצא…
- משחקי סאטורן במקום 1 -
בכתב העת הזה.
למרבה הפלא, לא אכפת לי.
המשחק האחרון שהגיע למקום הראשון היה…
אתה כבר קורא את זה?
הזוכה היה משחק בישוג'ו שעובד מגרסת ה-PC.
אני מניח שהתאכזבת מהתוצאות.
לא, אני לא מתלונן.
אני יכול להסכים עם הדירוג על בסיס הביקורות.
אבל אני חש עצב כאילו צפיתי בנערי תיכון פראיים וגבריים
שהחברות שלהם מרסנות אותם.
באמת?
לא. -מה?
"גרדיאן הירוס" היה צריך להיות במקום הראשון!
מערכת משחק הלחימה בו הותאמה למבט-צד ועדיין נשמר האיזון.
חייבים להכיר בחדשנות ובשלמות שלו!
מקום 197? מה?
מקום 197?
- דוד: את בסדר כמו שאת -
- הביתה -
- זול מספוג קרצוף -
אחד ממשחקי התפקידים של "סאטורן" הגיע למקום השני.
לא שיחקתי בכלל במשחקי תפקידים.
מה?
ההתחלה הייתה בסדר.
- צריך מלח לחסל חלזונות -
אבל שכחתי מה עשיתי יום קודם…
- למה אני צריך מלח? -
והלכתי לאיבוד.
באמת?
בעולם ההוא היה לי מפגש שהזכיר משחק תפקידים ממוחשב.
מה?
איקורס אלרן.
חתיכת אורק. לא אפסיד לחזיר מכוער כמוך.
מה זה?
זה קרה מיד לאחר שהגעתי לכפר.
בוא נריץ קדימה.
דוד, בכל פעם שהגעת לכפר, מצאת את עצמך בקרב.
ובכן, במקדש השלהבת בצדו המערבי של הכפר,
התעורר דרקון האש האגדי.
הכפר יישרף אם לא נעשה דבר.
הדרך היחידה לחסל את דרקון האש היא להשתמש בחרב הכפור של שבט הקרח.
בכל אופן, בת שבט הקרח בעייתית במקצת.
שמה מייבל.
אם לא נמיס את הקרח הלוכד את ליבה,
לא נוכל לשבור את החותם של חרב הכפור.
כשהייתי קטנה,
ראיתי פרחי פואה-פואה עם אימי בפסגת הר מארקיד.
זה היה יפהפה.
הלכתי ישר אל מקדש השלהבת וחיסלתי את דרקון האש האגדי.
למה?
ברצינות, זה היה קשה. אבל הרגתי אותו אחרי שהבנתי את שיטת התקיפה שלו.
זו לא הדרך! היית צריך ללכת להר מארקיד ולהביא פרחי פואה-פואה.
לא זכרתי את זה.
זה לא כל כך מסובך.
מה? חיסלת את דרקון האש האגדי?
תודה רבה לך.
הם היו אסירי תודה.
כן.
אני אפתח.
קונסולת סגה סאטורן ו-20 משחקים.
טקפומי, הגיעה חבילה?
זה…
זו הייתה הפתעה בשבילו, אבל הוא כרגע אמר שצריך להתחיל לחסוך.
זה…
מה?
אה?
הוא שמח או כועס?
הקדמתי קצת, אבל יום הולדת שמח, דוד.
דרך אגב…
מצאתי את "גרדיאן הירוס".
רוצה לשחק?
סתם דאגתי.
עבור הדוד שלי, קניית קונסולת סגה היא לא בזבוז.
העיר שנהרסה ב"אליין סטורם" נראתה כך.
כשהעיר נטושה וקרה,
אני מרגיש את המתח באוויר.
כן, זה שונה לגמרי מערב השנה החדשה בעולם ההוא.
מה? דוד!
אתה רוצה לדעת? -כן.
"אם חייזרים היו פולשים כעת לכדור הארץ,
"האם היית אזרח רגיל הנמלט על חייו, או…"
זה היה הסלוגן של המשחק.
שחקנים, כאחד הלוחמים בחייזרים… -לא, לא המשחק.
זו חוברת קומיקס?
כן. כבר הרבה זמן שלא ביליתי את ערב השנה החדשה בקריאת מנגה.
אתה זוכר את הסיפור אחרי הפסקה של 17 שנה?
ב"קוצ'יקאמה" העלילה תמיד זהה.
"קוצ'יקאמה" נגמרה.
באמת? מעולם לא חשבתי שהיא תסתיים.
לא תמצא את זה.
הסיפור על העולם ההוא מעניין אותי יותר ממנגה.
גם לא בתוכן הדברים.
ברצינות?
איקורס אלרן.
זה לא משהו גדול, אבל זה דומה למסיבת ערב השנה החדשה.
זה פסטיבל הודיה
כדי לזכות בהגנת האלים מפני קשיי החורף.
האדון היה מגיש ארוחה מצוינת.
לחיים!
איזו סעודה!
תושבי העולם ההוא ציפו בהתרגשות לפסטיבל.
לכבוד הפסטיבל, גם אני…
טוב, נעשה חיים!
כן!
הלוואי שיכולתי להיות כמוהם.
לא יכולתי להיות אדם שונה לגמרי ממי שהייתי.
אכלתי לבד וחזרתי לחדרי.
מה?
זה היה נהדר. נהניתי מהעוף הצלוי…
אני לא מדבר על האוכל. זה היה כל הפסטיבל?
כן. -איפה היא הייתה? הטסונ…
הנערה שנזפה בך?
היא לא הייתה שם, ושום דבר לא קרה לאחר מכן.
רוצה לשחק בסאטורן?
כן, קדימה!
פיו פיו!
אתה תשבור את המתגים.
דרך אגב, מייבל באה לחדרי אחרי הפסטיבל.
המגינה של חרב הכפור.
עכשיו מתחיל הקרב!
- הפעל -
אני רוצה לשמוע על זה!
חשבתי שסוף סוף סיימנו לדבר… -תזדרז!
ובכן… לא קרה שום דבר.
רואה?
- זיכרון הראה חלק מעצמך -
למה את פה?
רציתי שתספר לי.
חיסלת את הדרקון במו ידיך. אני רוצה להיות חזקה כמוך.
איך אוכל להפסיק להיות פחדנית?
"להפסיק להיות פחדנית"?
מי אמר שאת פחדנית?
מה? -מי אמר את זה?
ראש הכפר.
תחיי את חייך כמו שאת רוצה,
לא על פי דרכו של מישהו אחר.
אני מאמין שעוצמה היא הכוח להמשיך עד הסוף.
נהדר. זה ממש מגניב, דוד.
העובדה שמייבל כזו!
כך, נראה שהדוד יצר בהדרגה קשרים בעולם ההוא.
איך בילית את חייך עד עכשיו?
התבודדתי ואטמתי את ליבי.
זה בסדר.
מה? אבל…
זה בסדר גמור.
למרות כל מה שאנשים אמרו, אני מעולם לא הפסקתי להשתמש בסגה,
ולעולם לא אפסיק.
האם תפקידך הוא להיות אזרחית רגילה שקונה קונסולות פופולריות?
או…
אתה בטוח?
אני בטוח.
לא ייאמן!
היא בחרה בחייה וחזרה הביתה. -אני כל כך שמחה להמשיך להתבודד.
היא נתנה לי את החרב.
אנא קח את חרב הכפור. -תודה, אבל אני מוותר. היא קרה.
באמת?
דחיתי את ההצעה.
טוב… זה הכול.
דוד, תרצה קערת אטריות סובה?
רעיון טוב. בוא נרתיח את המים.
מה עשית בערב השנה החדשה כשלמדת בתיכון? שיחקת משחקים?
צפיתי בטלוויזיה. במשהו כמו תוכנית מיוחדת של "מותר לצחוק!"
זה היה אירוע מיוחד כי תלמידים לא יכלו לצפות בתוכניות יומיות.
גם התוכנית הזו הסתיימה.
ברצינות? איך זה יכול להיות?
נגמר.
טוב, עברו 17 שנה. אין פלא.
התוכנית שודרה עד לפני שלוש שנים.
היא החזיקה מעמד זמן רב כל כך? נהדר!
"קוצ'יקאמה" נגמרה בשנה שעברה. -מה?
אילו תוכניות אתה אוהב, טקפומי?
לא נראה לי שראית את זה, אבל "אסור לצחוק".
לא נכון! מה קרה לטאמורי?
זו לא סדרת המשך.
נראה שהוא צפה הרבה בטלוויזיה.
שיחקנו משחקים, פטפטנו ואכלנו סובה…
כך החלה השנה החדשה.
- ינואר 2018 -
השבת רוח ממש חזקה.
בוא נמשיך כך כל היום.
לא נכון, אתה מתלוצץ שוב.
עדיף שאתרחק מהרחוב הזה מעתה והלאה.
פוג'ימיה?
טקפומי?
כך חשבתי!
גבהת כל כך!
גבהתי מאוד בתיכון. מזמן לא התראינו.
כן.
מה שלומך בימים אלו?
הרבה דברים קרו, ואני עובד במשרה חלקית.
אני מבינה. אני לומדת באוניברסיטה.
קר.
רוצה לעבור בבית שלי? זה קרוב.
הבית של הוריך?
לא.
אקח הביתה את הקניות ואבוא.
טוב, זו הכתובת.
- כעבור 30 דקות -
טקפומי?
- מביא כיבוד. -
- תיכנסי. הדלת פתוחה. -
אני נכנסת.
סטונגאס רסטרו רבארום.
איקורס קיורה.
צריך לדבר יפנית.
רוחות הזיכרון, מכאן לתהום הנשייה. -דוד!
טקפומי, האויב… היא ראתה את זה.
מחיקת הזיכרון שלה במהירות
תשפיע פחות על התודעה שלה. -היא חברה שלי!
חברה?
תודה לך שאת חברה של טקפומי.
טוב, זה היה… -אני מכשף בשפת גרנבמאל.
זו עגה?
אז טקפומי תומך בדוד שלא עבד 17 שנה.
אני יוטיובר.
ראיתי אותו ממלמל לעצמו ברחוב.
מדי פעם אני מדבר עם רוחות כדי לשפר את יכולות הכישוף שלי.
הוא מטורף לגמרי!
כן, זה מטורף.
הוא חזר מעולם אחר ועושה קסמים.
אני עושה קסמים ומראה זאת בערוץ היוטיוב שלי.
אז תעשה קסם עכשיו!
אני לא יכול לעשות את זה בחינם. אני יוטיובר עם שני מיליון צפיות.
נכון? -כן.
מה בסיס הידע שלו?
בכל אופן, עדיף שלא תמשיך להפריע לחייו של טקפומי.
אני מבין.
את מחבבת את טקפומי.
לא. זה לא העניין.
ממש לא. אנחנו רק ידידים.
זה לא צריך להיות כך. אני מבין מהי אהבה בוגרת.
צפיתי בכל סדרת "אוונגליון" כשהייתי בחטיבת הביניים.
צפית ב"אווה"?
כן. כולם צפו בזה.
באותה תקופה, סגה הייתה אחת מנותני החסות של "אוונגליון".
בסופו של דבר, זה בזכות סגה.
אתה מכיר גם את אסוקה?
הנערה בחליפה האדומה, נכון?
שיט! הדוד עלול לגלות את רעיון הטסונדרה!
אל תטעה בכוונתי. אתה חייב לי עכשיו.
לא לזה התכוונתי.
לא התכוונתי "יחד לנצח" או משהו כזה.
הוא עשוי להבין למה הנערה השדונית התכוונה באמת.
אתה ידעת?
למעשה, אסוקה מאוהבת בקאג'י.
סליחה, טקפומי, אולי אתה חסר ניסיון
מכדי להבחין באהבתה לקאג'י.
מה? כן.
- כל כך שטחי! -
תפסיק כבר עם השטויות!
אל תניח הנחות המבוססות על ייצוגי אהבה באנימה.
את צודקת. בואו נדבר על אהבה אמיתית.
שמה היה קיידה ננסה.
האויב גזל את תודעתה והיא איבדה את אישיותה.
החיבה שלה הפכה במהרה לנחישות קטלנית בקרב.
מכל מקום, לאחר קרב ממושך, היא חוותה רגש עמוק.
שמחה.
היא חזרה לעצמה תחת פרץ האור.
"את מי הרגתי?
"מה איבדתי?"
אף פעם לא מוקדם מדי להביע חיבה.
אלוהים.
פער הרזולוציה בין אנימה למשחקים הוא גדול מדי.
פוג'ימיה.
מה?
זה היה רק סיפור ממשחק וידאו.
וואו…
רק בדיון? -בדיון?
לא, חוויתי את זה על בשרי.
אתה, סתום את…
רוחות הזיכרון, חיקרו עכשיו.
"בחיי, הוא גר עם שותף. איזו טיפשה אני שהתרגשתי והחלפתי בגדים."
מה? -נכון, את לבושה אחרת.
לא, אלו אותם בגדים.
אפילו התרחצת.
לא נכון.
מי שם?
קורא מחשבות או רמאי?
מה אתה?
אני רק דוד…
שחזר מעולם אחר…
מר שיבזאקי, יש לי חבילה בשבילך.
מר שיבזאקי? -אני בא.
מר שיבזאקי?
אתה צריך לנתק איתו את הקשר, טקפומי.
באמת, אתה צריך להתרחק.
אם אינך יכול לשלם את שכר הדירה, אני אמצא עבודה ואשלם.
באמת? את רוצה להיות שותפה שלי? -מה?
אני מבין, זו בהחלט אפשרות. -לא התכוונתי לזה…
אבל הדוד שלי אצלי.
מה יש שם? הארגז שוקל 15 ק"ג.
זה שק אורז. -אורז?
תוכל לקבל את החתימה המקושקשת שלי?
עוד אדם מכיר כעת את הדוד שלי במציאות.
הוא נראה קצת יותר שמח מאשר בדרך כלל.
ואני אפסיק לקנות אורז ברשת…
הרגשתי ברצון לרצח.
תרגום כתוביות: סמדר פיסיק