Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
STUDENTSKI DOM
Kako smrdi!
Tvoj spava u čarapama.
Da ih probudimo? -Da.
Dižite se, frikovi!
Opet su preterali. Ne mogu ni da se pomere!
Mili, jako mi treba cigareta.
Neću pitati gde si sinoć bio, niti praviti scenu.
Jedna cigareta i nestaću kao da me nikad nije bilo.
Hajde, Igore, uvek ih imaš. -Ima jedna u ormariću.
Dobro...
Ovde nema ničeg! Gade!
Pogledaj na prozorskoj dasci.
Pusti me da spavam.
Kaminski, suviše si škrt da bi podelio cigarete?
Našla sam ih!
Lažove!
Dobro jutro, Zabela.
Zabela, zašto tako dobar fizičar...
Skoro matematičar.
...živi s nama... S tako...
Ne opasnim, ali beskorisnim... -Lakomislenim humanitarkama?
Baš ste drage.
Neli...
On je jedini koji misli da smo drage.
Zato smo se zaljubile u tebe.
Zabela, venčajmo se. -Zašto?
Ionako pušite u mom krevetu.
Zabela se pravi da je duhovit.
Zabela, znaš, za godinu dana
ja, ona i ona dvojica diplomiraćemo i otići.
A ti ćeš još tri godine biti ovde bez nas.
Zar me nećete posećivati? -Možeš misliti!
Zaboravićemo se međusobno i ovo će postati prošlost.
Zabela, nemojmo gubiti vreme.
Daj da te poljubimo.
Ako se oženiš njome, varaće te.
Patićeš, ali ćeš me zbog toga samo još više voleti.
U redu je patiti ako se na kraju sve završi dobro.
Botova! -Zdravo, momci!
Pazite šta radite!
Simakov, spavaš?
Dobro jutro, Olga Vasiljevna. -Uništio si vrata na 4. spratu!
I išarao sve zidove svojim šugavim piskaranjem!
Ustaj!
Ustani, smeće jedno!
Sutra ću reći studentskom veću da vas izbaci!
Dosta mi vas je!
Živećete u kanalizaciji!
Pratiću i vas dvojicu.
I one vaše devojke.
Čestitam, Ivane. Nema ti ravna!
Olga Vasiljevna!
Nemojte izbaciti Vanju.
Treba mu vremena da se sabere.
To traje već šest meseci.
I gde su rezultati? -Pomoći ćemo vam.
A da momci i ja popravimo ona vrata? Čak ćemo ih i ofarbati!
Koji momci? Onaj pijanac Simakov?
On je samo gnjavaža.
Semestar nije još ni počeo, a svi su već ludi.
Molim vas!
Ako si tako dobar, možeš li da zameniš bravu na krovu?
Odmah!
Možeš li da mi objasniš nešto?
Zašto svi idete na krov? Šta je gore tako posebno?
Krivi su pogled i ljudska osećajnost.
Ja nisam ni nogom stupio tamo.
Aha, ni nogom.
Bravu pokupi od mog muža.
Proveriću da li je postavljena.
Ivane! Znam da me čuješ. Strašno si nemaran.
Znaš da nas ona može sve izbaciti napolje.
Šta ćemo bez stambene dozvole?
Niko nas neće zaposliti i nećemo naći drugo mesto za život.
Zar ćemo spavati na ulici?
Završiti u zatvoru na godinu dana?
Onda se možeš oprostiti od snova o lepoj budućnosti.
Kapiram da te boli kurac za tebe, ali misli na nas!
Dosta! Čuo sam, i razumem te. Hvala, mama.
Predivno... Toliko piješ da je čudo što si uopšte živ!
Idemo.
Šta?
Dobro jutro. Olga Vasiljevna rekla mi je da dođem po bravu.
Ja ću završiti.
Zašto je on ovde? -Pomaže mi.
Pogledajte sami.
Ključevi.
I...
...za vas.
Imate težak posao.
Niko me ne ceni. -Ja vas cenim. Svi vas cenimo!
Da me ceniš, ponekad bi me posetio.
Na prvoj godini često si me posećivao.
Razgovarali smo o Kavkazu...
Sada ti ne trebam i zaboravio si me.
Nisam.
Jednostavno sam zauzet učenjem.
Obavezno ću vas uskoro posetiti.
Da, da.
Ovaj te put nije udario grom?
Opsena! Tvoj je na nedelju dana.
Šta će mi?
Krov je jedino mesto u domu gde možeš biti sam.
Kada pomisliš da ćeš eksplodirati, dođi ovamo.
U redu.
Ali ako te uhvate, nisi ga dobio od mene. Hajdemo.
Zdravo, Neli. -Hej, Katja.
Karavajeva! Dođi ovamo!
Šta hoćeš?
Ja sam vođa Komsomola,
a ne domar.
Gapon, zar si pijan? Jutro je.
Šta ti je? Dođi na sekundu. Dođi!
Ovo je totalna rupa.
Kako si mi?
Ćuti!
Kučko!
To boli, glupačo!
Boli me!
Kučko glupa!
Igore! Ne idi tamo!
U Komsomolu je, pa misli da može sve?
Ja ću to srediti. -Ne!
Svi imaju neki talenat.
Čoveče, ovo ti je totalna rupa!
Dođi, Gapone. Porazgovarajmo kao muškarac s muškarcem.
Ostavi Karavajevu na miru.
Zašto bih? Ranije smo često petljali...
Kaminski bi se ženio njome.
Molim?
Zar je bolji od mene?
Nećeš dobiti ništa od nje, veruj mi.
Molim te kao prijatelja. Zaboravi na to.
Idi u kurac sa svojim molbama.
Ne moraš tako razgovarati.
Normalno sam razgovarao.
Sâm ću se pobrinuti za sebe.
Kao kad je murija htela da te ćorkira?
Ko te je branio? Ja!
Kada su oni frajeri došli da te istuku? Opet ja!
Zato te molim kao prijatelj, ostavi Karavajevu na miru.
Prijatelju, gubi se.
Čuješ me?
Napolje.
Znaš ti ko sam ja? -Dobro me slušaj, Gapone...
Ostavi Karavajevu i ne gnjavi Kaminskog.
Kučka! -Slušaj me.
Ako ne ostaviš Karavajevu na miru,
ona će te optužiti za silovanje.
A svedoci? -Ja ću biti svedok, Gapone!
Bio sam u sobi i čuo je kako vrišti!
Kada ćutiš...
Ja ne znam, ne sećam se...
Ne vidim šta...
Ne vidim šta se događa oko mene.
Druže ekonomisto, tvoja roba!
Odakle je to?
Da ti damo love za klopu? -Da.
Jesi li doneo mleko? -Nije ga bilo.
Šteta. Potražiću ga sledeći put.
Uzmi koliko hoćeš, draga. Je li testenina gotova?
Kaminski, ne seri. Nismo ti robovi.
Naravno da niste. Robovi bolje kuvaju.
Baciću nešto na tebe!
Baci meso na testeninu.
Zabela, još vina?
Ne daj vina Zabeli. Mlad je i nevin.
Udaću se za njega kad ostarim. -Ne, ja ću.
Ne kradi nam sreću! -Kučko!
Niste dovoljno zanimljive za njega.
On nije s ovog sveta. Vaša ženstvenost
odvlači mu pažnju od ciljeva.
Želi da služi čovečanstvu, a vi smetate.
Ne znam baš, Vanja.
Pametna žena uz tebe
uvek je dobar recept.
I, hoćemo li popiti?
Hteo bih da nazdravim.
Za nas! Ostale ko jebe! -Vanja, fuj!
Ako se napiješ, neću te voleti.
Uskoro ćemo se razići na leto.
Ovde smo proveli četiri godine, koje su promenile sve.
Ranije sam kod kuće imao samo oca,
koji izvaljuje gluposti, da sam dužan Partiji.
Tad nisam znao da može biti i drugačije,
šta to znači kada si sâm.
A onda sam se pojavio ja...
Da. Ivane, ti si mi ušao u život.
Ali, nažalost, uskoro će se sve završiti.
Kada diplomiramo, poslaće nas Bog zna gde.
Ali smo u ovom trenutku zajedno, srećni i slobodni.
Hoću da zapamtim ovaj trenutak. Za nas!
Živeli! -Živeli!
Živeli! -Ura!
Igore, vrlo dirljivo,
ali tebe neće poslati u neku zabit.
Nekako ćeš se izvući.
Udaj se za njega, pa ćeš i ti proći tako.
Zanimljiva ideja! Šta kažeš?
Kažem da ne mogu da ti verujem. Kada počneš:
"Bio sam turistički vodič na Kavkazu. Popeo sam se na Elbrus.
Nebo je tamo toliko bistro, duboko. Zvezde su veličine šaka...
I blistaju...
Poput tvojih očiju!"
I meni je prodao tu priču, ali sam ga brzo prokljuvila.
Upravo o tome pričam.
Šteta! Bilo bi ti mnogo bolje s materijalistom.
Ivane, nemaš pojma o ženama.
Znate šta najviše volim u domovima?
Ovde se ne može lagati. Igore, imaš pravo o slobodi.
Ali svako ima svoju vrstu slobode.
Tebi sloboda znači da možeš da voliš koga želiš,
da se baviš se čime želiš.
Ali neko poput Gapona? Njemu je sloboda haos.
Takva sloboda te unakazi. Postaneš govno, a da ne primetiš.
Slušajmo uvek savest, da ne postanemo govna.
Živeli!
Hoćemo li se zakleti prstima?
Kunem se. -Kunem se.
Zabela? -Zabela?
Zabela, zašto si tako tih? Reci nešto.
Daj zdravicu.
Hajde. -Zdravica!
Kada sam se uselio,
imao sam razvezane pertle na cipelama.
Padala je kiša i bilo je blato. Nisam hteo da spustim kofer na tlo,
pa sam hodao tako raspertlan...
Kreće luda priča!
Neli, ozbiljan sam. -Izvini.
Kada sam došao na red, bila je čista sreća
što sam završio u vašoj sobi.
Često se pitam
šta bi bilo da sam stao i zavezao pertle?
Da nije padala kiša?
Verovatno bih živeo s nekim drugim. Mi se ne bismo ni upoznali.
Trenutak kada sam razmišljao o tome šta ću s pertlama
bio je trenutak koji mi je odlučio sudbinu.
Vrlo zastrašujuće.
Donošenje najvažnijih odluka potpuno nasumično.
Imamo li uopšte ikakvu slobodu?
Ako nemamo,
kako ćemo održati bilo koje obećanje?
Koliko sam vam puta rekla da dečku ne dajete alkohol?
To oštećuje devičansku psihu.
Zabela, sedi, pet!
Leti, Zabela!
Večeras te ne puštam nigde.
Kao robinju? -Kao omiljenu kurtizanu.
One su manipulisale kraljevima.
Nemam ništa protiv.
Sveta, ne mogu da napišem ništa.
Daj mi...
Biću brz.
Dođi.
Ne boj se, Zabela.
Nikad nisi plesao?
U školi nisam imao vremena za to.
Izvini, ali stvarno ti nema spasa.
Jesi li nekad bio sa devojkom?
Želiš li da budeš sa mnom?
Zezam te, Zabela! Samo sam se šalila.
Opet sam dala Vanji novac za votku.
Znam.
Nekad ga samo uzme i ode. Napusti me.
Ljutiš li se na njega?
Ne.
Sve mu opraštam.
Zabela, on piše toliko divnu poeziju!
Dođe kod mene,
legne mi na grudi i čita.
A ja plačem.
Ljubim ga dok plačem, kao glupača.
Svetlana, nisi glupača.
Zabela, šta ti je?
Zagrli me.
Tako si dobar!
Uvek ostani takav.
Idem da potražim Vanju pre nego što napravi nekakvu glupost.
Igrala bi se, ha? -Šta? Pusti me!
Ne želim. Gubi se!
Pusti me na miru!
Molim te!
Zašto me klevetaš?
Pustite je na miru! -Gubi se, debilu.
Molila vas je da je pustite na miru!
Makni se!
Zdravo. -Hej.
Olga Vasiljevna.
Ovo je moj muž.
Renat je video kako se spušta stepeništem ujutro.
Zdravo.
Puno ime.
Pavel Sergejevič Zabelin.
Razlog boravka u domu?
Redovan student.
Da te čujem, studentu.
Iznosio sam smeće. -U pet ujutro?
Opet se opijao sa drugarima, Simakovim i Kaminskim!
Kao i svake večeri! -Možete li me pustiti da radim?
Izvinjavam se.
Jeste li poznavali žrtvu? -Nisam.
Jutros ste viđeni kako se spuštate s krova.
Jesam.
Krov je navodno bio zaključan.
Ukrao mi je ključ, druže detektive!
S prijateljem je sinoć postavio novu bravu.
Reci svom Kaminskom da ću sutra okupiti studentsko veće
i daću da vas sve izbace! Ne mogu to više da tolerišem.
Jesi li ti ukrao ključ? -Jesam.
Sâm si bio gore? Šta si radio?
Iznosio sam smeće.
I slučajno završio na krovu?
Pili su i vikali!
A jadna devojka bila je krhka. Počeće semestar!
Šta da kažem njenim roditeljima?
Je li se ikad žalila nekome?
Ne.
Bila je vrlo mirna.
Juče si je silovao, pa se bacila s krova.
Hteo sam da te zaustavim i udario si me.
Zar ništa ne osećaš?
Gde su ti modrice? Gde su dokazi da sam te udario?
Gade!
Ti si doveo tu devojku do toga, a sada kriviš mog supruga!
Pogledaj ga u oči... -Tišina!
Ili ću vas uhapsiti sve troje.
Ti, dođi u stanicu u ponedeljak.
Proći ćemo svaki minut.
Ovo je totalna rupa!
Zabela, ima li života posle smrti? Šta misliš?
Znaš na šta mislim. Raj, pakao, svemir, reinkarnacija...
Ili Bog?
Moram znati, Zabela.
Recimo, Bog. Veruješ li u njega?
Svi smo takvi licemeri.
Osuđujemo tu jadnu devojku, ali za šta je ona kriva?
To se moglo dogoditi bilo kojoj od nas.
Svi smo znali da Renat ide kod nje.
Tolerisala je to da bi mogla da živi ovde.
Ja sam znala. Ti si znao. Zašto smo svi ćutali?
Konačno je odlučila da joj je dosta. I skočila je.
Dakle, ako Bog ne postoji, je li onda to kraj?
Kako je to moguće, Zabela?
A ako On i postoji, kako je to mogao da dozvoli?
Kako je moguće nastaviti verovati u Njega?
Kako ne verovati?
Važnije je da On veruje u tebe.
Ako uopšte postoji.
Kako to misliš, da veruje u mene?
Ja mislim da Bog veruje u jake, Zabela.
Ona je bila jaka, a sada je sa Bogom.
I ja bih uradila isto, samo mnogo ranije.
Ne bih dozvolila da me tako ponižava.
Pokupite Simakova!
Došao je pijan i neće da se makne,
a ja moram da učim.
Jedi.
Mrzim te.
Mrzim te!
-Dosta.
Mrzim te!
Mama, nemoj! Molim te!
Maleni, sve će biti u redu.
Polij ga.
Gadovi! Šta vam je?
Sastanak veća. Zabela, idi i reci im da stižemo odmah.
Zabeline! Dođi ovamo.
Dođi. Hajde.
Izvuci stolice.
Zabeline, dobar si dečko.
Znam da ti je Kaminski dao ključ. Ti ga ne bi uzeo.
Reci veću istinu.
Da je Igor uzeo ključ i dao ti ga.
Izbaciću ih sve osim tebe.
Moći ćeš da živiš u miru.
Kad odeš kod detektiva, reci mu da Renat nije bio tamo. Nisi ga video.
Bićeš ovde kao ilegalac, ali te neću dirati.
A kasnije ću te legalno prijaviti.
Ključ nema veze s tim. Video sam Renata.
Šta si video? Kako joj kuca na vrata?
Hteo je da uđe, a ona ga nije puštala unutra.
Ali je svejedno ušao.
Zašto?
Znate i sami.
Šta znam?
Saosećam s vama. Iskreno. -Zašto?
Zato što živite sa čovekom koji vas ne voli.
Olga Vasiljevna, svi su ovde osim Simakova.
Nema ga? No, dobro. Doći će.
Zabeline, ustani.
Drugovi!
Juče se dogodila ogromna tragedija.
Jedna studentkinja počinila je samoubistvo.
Zabelin mi je ukrao ključ od krova,
napio se i otišao tamo.
Ne znamo šta je tačno radio tamo,
ali je zaboravio da zaključa vrata.
Olga Vasiljevna, za vas!
Simbol revolucije kao simbol pomirenja.
Već sam popravio vrata. -Tišina!
Simakove, došao si da se zezaš?
Čini se da niste razumeli ništa.
Sobe 220 i 240. Dobro.
U redu...
Svi idete na ulicu.
Kakve oni veze imaju s time? -Kakve? Reći ću vam!
Simakov, Kaminski,
Karavajeva, Lijušina i onaj tamo, Zabelin...
Sinoć su se napili!
Svojom vikom i glasnom muzikom,
koju nijedan normalan čovek nikad ne bi slušao,
nisu dali nikome na spratu da spava!
To je oštar prekršaj kućnog reda studentskog doma.
Ali još je gore
što je upravo to podstaklo tu devojku da se ubije.
Svojim pijančenjem doveli su je do toga.
A Zabelin je otključao vrata i dao joj priliku za to.
Mislim da im ne smemo to oprostiti!
Nemamo pravo na to.
Olga, tražite žrtvene jaganjce? -Zaveži, Simakove!
Simakove, ne tražim žrtvene jaganjce, već pravdu.
Imate predlog, Olga Vasiljevna?
Šta mogu reći?
Ovo je strašna situacija, i moram oštro da reagujem!
Preporučujem da budu izbačeni.
Izbačeni i s fakulteta i iz Komsomola!
Tišina!
Glasajmo.
Ko je za izbacivanje drugova iz soba 220 i 240?
Dakle...
Kada ste već tako bezosećajni,
glasaćemo poimence.
Sastavićemo spisak
kako bi svako od vas...
Lično...
Odgovarao jer je hteo da potkopa partijsko glasanje.
Ovo je generalni sekretar Komsomola.
On će to rešiti.
Još jednom, za one koji nisu razumeli.
Ko je za izbacivanje soba 220 i 240? Dignite ruke.
Svi se slažemo.
Imate jedan sat da pokupite svoje stvari.
Kakvi kreteni!
Ko će gde? Ja idem u 308 da im pomognem da srede orman.
Daće nam da ostanemo. Zabela ide sa mnom.
Ja idem kod Irke, a ti?
Čuvam Gorohovljevog klinca. Biću kod njih.
Ivane, ti idi u sobu 517. Preuređuju je.
Budi tih i ne šetaj domom.
Ako te pronađu, svi smo nadrljali.
Vanja, nemoj više piti.
Zašto me svi gnjavite? Više ne pijem. Idite.
Imam i previše inspiracije.
Hajde.
Zabela, ne idemo u 308. Nema nikakvog ormana.
Idem na mesto za koje Neli ne sme da zna. Dođi.
Ti ideš u 701. Tamo živi Kira Koljesnikova.
Odlazi za tri dana.
Prebacuju je u Moskvu.
Imam neke stvari za nju, pa ne bi trebalo da te izbaci.
Budi tamo tri dana, dok ne smislim nešto.
Hvala. Smisliću nešto i sam.
Zabela, što se tiče ključa...
Hvala ti što me nisi cinkario.
Ako ne odeš gore, osećaću se krivim. Kapiraš?
Idi u sobu 701. Molim te.
Ključ je ispod tegle na prozoru.
Nje trenutno nema. -U redu.
Hajde, Zabela.
Igor ne razume reč "ne"?
Prebacuju me u Moskvu.
Ako te pronađu ovde, izbaciće me i neću ići nigde.
Moraš otići.
Odmah idem.
Ti si je video kako skače?
Da.
Bila je na mojoj godini.
Sedela je pored mene na predavanjima.
Stalno je žvakala kosu. To me je jako nerviralo.
Inače je bila neprimetna.
Zašto je to uradila?
Zbog Renata.
Grozno...
Da nisam zaboravio da zaključam vrata krova,
ništa se od ovog ne bi dogodilo.
Ako nemaš gde da spavaš, možeš ostati.
Ali sutra moraš otići.
Neli, Asjina hrana je u frižideru.
Ima je dovoljno za danas.
Nahrani je u pet i ne daj joj slatkiša, da ne dobije osip.
Vratiću se ujutro. Nahrani je samo uveče. U redu?
Da.
Dobro. Idem.
Mama te čeka. Ljubim.
Zdravo. -Zdravo.
Sam, bez gomile...
Ne znam, Irka...
Sinoć nisam mogla da spavam. Razmišljala sam o Vanji.
Osećam to! Razumeš li?
Osećanja me nikad nisu izneverila. Rodila sam se s tom intuicijom.
Znam da i on mene voli.
Da, mnogo pije i nekad je grub...
Ali piše takvu poeziju... Da je samo možeš čuti!
Genije je.
Niko to ne razume osim mene.
Znači, taj genije te voli. Pa?
Meni ne trebaju geniji.
Ne mogu ti pružiti ništa u životu.
Zato ih ja isprobavam. Jedan dan s jednim, jedan dan sa drugim.
Tražim nekoga ko može. -S kime si sad?
Nećeš mi verovati.
Sa Gaponom!
Tri je ujutro! Kog đavola hoćeš?
Irka, otvori mi!
Jan, šta ti je? Već spavamo!
Ne seri, otvori. Ili ću provaliti!
Poklon za tebe. Hvala što si me primila.
Igore, zar si poludeo?
Ma to je sitnica.
Znaš,
bio sam turistički vodič na Kavkazu. Popeo sam se na Elbrus.
Nebo je tamo toliko bistro, duboko. Zvezde su veličine šaka.
Igore, mnogo si toga proživeo.
Moja baka živi u Adleru. Tamo je predivno.
Šta ćeš ovog leta?
Tamo imaju plažu. Možemo se kupati ili samo sunčati.
Hoćeš li poći sa mnom? Upoznaću te sa svojom mamom.
Nađa...
Nemojmo žuriti.
Posebna si devojka i ovo bi moglo biti ozbiljno.
Ostaću ovde neko vreme, pa ćemo videti kako se osećamo. Može?
Dobro.
Ja ću zatvoriti.
Jesi li živ?
Mislim da jesam, ali nisam baš siguran...
Kako nisi siguran jesi li živ?
Jesi li ti sigurna?
Ja sam na poslednjoj godini. Ponos sam i dika univerziteta.
I kako se osećaš?
Kao da ne mogu da dišem.
Misliš da je ovo bar? Pij u svojoj sobi!
Zašto si tako stroga i nepristupačna?
Možemo li ovo sutra? -Zašto je mrak?
Ugasi to! Sveta spava.
Koja Sveta? Lijušina?
Juče smo je izbacili! Renate, dođi ovamo.
Ma neka. Pusti je da spava.
Daj, danas ću biti dobar.
Boli me briga za skvotere,
osim za Karavajevu. Dobiće šta je tražila.
Nije me briga, Renate.
Da je probudimo? Popijemo nešto?
Šta će nam ona? Neka spava.
Jan, prestani!
Za vas, ljudi. -Živeo!
Nemoj!
Nema veze što je on ovde. Prijatelj je.
Ne diraj me! -Dopustiću ti da se vratiš.
Ne diraj me, perverznjačino!
Simakove, šta to radiš?
Idemo kod nas. Dođi!
Vidi koga sam našao? Biće nam zabavno!
"Od sibirske tajge do britanskih obala,
nema jačih od naše Crvene armije!"
Dobro veče.
Ja sam Ivan. -Mila.
Ivan. -Saša.
Nazdravimo našem prijateljstvu.
Dobro je što imate votke.
Pazite ovaj trik.
Tako!
Mogu li dobiti vatre?
Simakove, čuo sam da su te izbacili iz doma.
Ja...
Ja sam srž ovog mesta. Njegovo srce.
Čoveče, nemoguće je mene izbaciti.
Vraćaću se i vraćaću kao noćna mora.
Cigaretom ćete progoreti pantalone.
Prokletstvo!
Čestitam.
Propustili ste priliku da vidite potpuno golog muškarca.
Vanja, jesi li popio? Dovrši piće i idi da prošetaš.
Zašto bih? Pa ti si me pozvao ovamo.
Razgovarajmo. Hajde da porazgovaramo o gorućim pitanjima,
o svemu što izjeda srce pravog Sovjeta.
Šta vas izjeda?
Vanja, ništa nas ne izjeda. Život nam je lagodan.
Ne želimo da pravimo scene kao ti.
Idi i prošetaj, molim te.
Dobro.
Smireno je dobro. Lagodno je dobro.
Malo ću vam recitovati poeziju.
Simakove, nemoj. Ne želimo to. Dosta nam te je!
"Zagušujuće je živeti iza zatvorenih prozora.
Odvratno je spavati u vreći sa buvama!
Pogledajte oko sebe! Same jame.
Pogledajte iznad sebe! Sami oblaci i pukovnici!
Dani i lica padaju u tmurnu rutinu,
bilo to juče ili za tri meseca...
Svejedno je i svima nam je dosta!
Obesio se ili napio, svejedno je!
Narode, ustaj! Svima nam je dosta!
Vreme je da ustanemo protiv njih!
Razbij vrata i propusti Sunčevu svetlost.
Ako svi delujemo istovremeno, usraće se.
Ljudi, slušajte me...
Moramo slušati jedni druge.
Svi smo ljudi."
Otvorite vrata!
Zar me nisi razumeo? Rekoh ti, napolje!
Smiri se.
Gubi se!
"Let 134 uskoro sleće."
Policija je! Otvaraj!
Zdravo.
Ključevi.
Mogu li da pokupim stvari? Unutra je dete.
Dete ću ja pričuvati, ne brini.
Hajde. Pokupi stvari.
Ako te opet uhvatim, zvaću miliciju.
Sve si mi rekao. Mogu li da idem? -Čekaj.
Karavajeva, voliš da živiš ovako?
Kako? -U begu...
U domu se ne možeš sakriti od mene.
Pronaći ću te, ma gde bila.
Kada ti ovo dosadi, dođi kod mene i prijaviću te legalno.
Ako me lepo pitaš, pronaći ću ti sobu.
Znaš da budeš dobra, Karavajeva.
Sećam se druge godine.
Nabij te uspomene sebi u dupe, perverznjače jedan!
Šta ti je?
Hvala ti na svemu, ali moram da idem.
Gde ćeš? Rekao si da ćeš živeti sa mnom.
Katja je. Došla je na čaj.
Dakle, ilegalac?
Napolje!
Rekla sam ti da se gubiš!
A tebe ću izbaciti kao prostitutku, jasno?
Znam put. -Otpratiću te.
Da ne bi slučajno otišao kod neke druge drolje.
Razumem. -Šta razumeš?
Da ćete me ispratiti napolje.
Još nešto treba da razumeš. -Šta?
Igore, možemo se dogovoriti.
Kada ti je god trebalo nešto, dolazio si kod mene.
Sad meni treba nešto. Dođi kod mene i smislićemo rešenje.
Gde si bio?
Ja bežim kao životinja, a tebe boli briga?
Šta god se dogodilo, bežaću s tobom. Gledaj pažljivo.
Planiraš li da preduzmeš nešto ili si već odustao?
Možda mogu da dobijem sobu u gradu bez stambene dozvole.
Nešto mi se kuva i još malo pa ću imati dovoljno novca.
Zaboravićemo dom kao da je bio košmar.
Bićemo sami. Samo ti i ja. Ali ostalima ne mogu pomoći.
Ti i ja u jednoj sobi... Hoće li to biti moguće?
Misliš, zbog divljeg besa nakon kog će slediti luda strast?
Već sad živimo tako. Zašto je važno gde smo?
Ne očekuj da ti kuvam i čekam te da dođeš s posla.
Sve mora biti pošteno.
Biće kao da smo na odmoru.
Hodaćemo goli po sobi, pušiti u sobi, kupiti kasetofon...
Bez nadzornika, studentskog veća ili komandanta.
Samo ti i ja.
Zašto odmah goli?
Možemo biti goli ako želimo.
Ili se umotati u čaršave poput drevnih Rimljana.
Neću proći ovaj ispit.
Šta ti je?
Ovo je Brokin centar. On ti omogućava
da govoriš u rečenicama.
A ovo je Vernikeov centar, zadužen za razumevanje jezika.
Čini se da nemaš problema s njima. Mislim da ćeš uspeti.
Zdravo, Kira. Ovo je Neli.
Moramo se sakriti. Botova patrolira po spratovima.
Zdravo, Kira. -Hej.
Kako si, Zabela?
Kasete su korisne? -Da, za učenje. Hvala.
Hoćete li čaja? -Može, hvala.
Zabela, zar ti nisam pronašao lep, čist smeštaj?
Kira, može li on biti ovde još dva dana?
Da.
Dođi na sekundu.
Slušaj, hoćeš mi pozajmiti nešto love?
Vratiću ti s kamatom.
Kira, uskoro odlaziš? -Prekosutra.
Blago tebi! Ideš u Moskvu.
Imaš li novu odeću?
Ne baš. -Kako to misliš?
Tamo su svi lepo obučeni. Moraš se uklopiti.
Među koga? -Kako među koga? Pa među sve!
Hoćeš da ti dam neke svoje stvari?
Hvala, Neli, ali ne treba.
Gde je bila...
Evo je.
Nikad je nisam nosila, a boja će ti stajati. Šta kažeš?
Ne, čekaj. Ovo!
Ovo će ti super stajati. I istaći ti grudi.
Momci, okrenite se. Probaj je.
Kada ideš kod onog detektiva?
U ponedeljak, u dva. -Reci mu istinu.
Zašto je nećeš? -Neli, ne gnjavi je.
Zakačila si se. -Molim? -Kao krpelj.
Samo hoću da joj pomognem. -Ako ona to ne želi, ne možeš.
Kako si mudar! Mudri Igor.
Dosta. Prestani.
Idemo mi polako. Moramo da pronađemo sobu za večeras.
Zabela, vidimo se.
Kira, srećno. -Zdravo.
Hajdemo.
Ideš s nama? Idemo da proslavimo tvoj uspeh!
Uzmi svog čudaka i dođi. -Nije čudak.
Koga briga? Dođi, Koljesnikova! Ko-ljes-ni-ko-va!
Upoznajte našu počasnu gošću!
Predivna je, pametna, ponos i dika našeg univerziteta...
Kira Koljesnikova!
Kira, pokaži Moskvi kakva je mladež iz Sverdlovska!
Ura, drugovi!
Je li skočila odavde? -Da.
Zatvorio sam joj oči.
Još je bilo života u njima... Ali je onda nestao.
I tada sam ih zatvorio.
Hajdemo.
Sutra mi je poslednji dan, a moram se i spakovati.
Vanja...
Svuda sam te tražila.
Zašto si opet pio? Obećao si mi.
Zašto si došla?
Samo zanovetaš!
Vanja, šta ti je?
Jako mi trebaš.
Osećam se grozno.
Dosta mi te je.
Toliko si glupa...
I obična.
Slušaš me...
Ali ništa ne razumeš!
Jesi došla da mi daš lovu za votku?
E, pa ne treba mi!
Mrzim te!
Pratiš me poput psa.
Mašeš repom.
Poželim da te udarim!
Odlazi.
Gubi se!
Pri sledećoj zdravici nećemo kucnuti čašama, može?
Jan, nemoj!
Hoćeš li bar krastavac?
Trebalo bi da nam unapred daju karte za sahrane vođa.
Kladim se da ni ovaj neće potrajati dugo.
Još jedan razlog da slavimo!
Ako nastavimo da pijemo ovako...
Hoćeš li popiti? -Ma sereš.
A kobasice? -Ne.
Zašto si se dovukla ovamo?
Juče sam bio dobro, a danas sam ljut.
Odlazi. -Jan...
Zar ne razumeš, ilegalko?
Ustaj i gubi se! -Sveta, čekaj.
Rekao sam da se gubiš!
Zašto to radiš?
Sedi!
Renate, smesti me negde. Nemam gde da spavam.
Uzmi svoje stvari. Uzeću ključ.
Gde ću sa stvarima? -U sobu oko koje je lepljiva traka.
Ja ću zadržati drugi.
Doći ću kad god poželim.
Zabaviću se s tobom.
Zašto se sve odupirete kao da ste device?
Znam da sve želite to.
Budi dobra i daj mi, pa ćeš mirno živeti.
Samo hoću da ti pomognem.
Renate, nemoj, molim te!
Boli...
Donesi mi peškir.
I, šta je sa sobom?
Već jedva čekam da se ogrnem u togu.
Ponestaje mi čiste odeće.
Neli, sad nije važna odeća.
Nisam dobio šta su mi obećali. Tražim druge opcije.
Zašto si tako nervozan? Rekao si da je skoro sve spremno.
Ne razumeš. Nije to kao da kupuješ mleko.
A nisi mogao dobiti ni to.
Šta hoćeš od mene?
Da ti se pravdam?
A šta si ti uradila? Šta uopšte možeš da uradiš?
Znači, sad ja moram da nađem sobu? Dobro.
Šta je dobro?
Nije jednostavno naći sobu!
Treba ti mozga i dobrih veza.
Misliš da sam glupa? -Ti si to rekla.
Naći ću sobu za sebe. -Samo daj!
Potražiću je. -Slobodno! Traži!
Hoću. -I gde ćeš je naći?
Otići ću kod Gapona.
Otvoreno je.
Uđi. Sedi.
Postoje žene koje vole mladiće.
Vrte se oko njih, daju im komplimente,
vrte ih oko malog prsta.
Ali, Igore...
...ja nisam takva žena.
Olga Vasiljevna... -Ćuti.
Zabelin te sluša.
Reci mu da detektivu ne spominje Renata.
I onda ćete moći da ostanete ovde u miru.
A ako ovaj ne pristane? -Potrudi se da pristane.
Ali ako ne uspe?
Kad ide kod detektiva?
U ponedeljak, u dva.
Moraš se pobrinuti da se nikad ne pojavi tamo.
Kako to mislite?
Gapon će te pronaći. Razgovaraj s njim.
U redu.
Mogu li ih uzeti? -Uzmi.
Ali ako Renata pozovu u stanicu...
Opet ću vas izbaciti. Zato daj sve od sebe.
Sveta, šta radiš ovde?
Živim ovde.
Tako dakle...
Kada se to dogodilo?
Šta to?
Kada si dala Renatu?
Juče.
Kako si mogla?
Kako si mogla sve tako sjebati? Zašto?
Zašto? S tim čovekom? Ista stvar, u istoj sobi?
A šta sam mogla?
Ne mogu živeti ovako. Da me svi teraju.
Ne mogu. Iscrpljena sam.
Svi smo.
Iscrpljena si?
Misliš da je meni lakše? Ha?
Nije, ali to ne znači da idem glavom pravo u govna!
Misliš da je meni lakše? -Da!
Da, drolja sam! Jebala sam se za ovu sobu!
To si hteo da čuješ? -Ali jako te volim, Sveta.
Voliš me?
Nisi sposoban da voliš nikog osim sebe!
Samo piješ dan i noć, pa pišeš svoje usrane pesme!
Boli te kurac za mene!
Juče sam ti došla i rekla ti: "Vanja, pomozi mi.
Vanja, ne teraj me od sebe."
A ti si mi rekao strašne stvari. Ne mogu ni da te gledam.
Već si mrtav!
Mrtav si! Prazan si iznutra.
Zaveži.
Znaš, svidelo mi se da budem s Renatom.
Upravo ovde!
Da se nisi usudio!
Zdravo.
Igore, kakvo je ovo mesto? -Reći ću kada svi dođu.
Ako on ostane, ja idem. -Zašto si ga pozvao?
Smirite se. Ostaće.
Prestao sam. Natoči samo sebi.
Drugovi ekonomisti,
čestitam vam. Loša vremena su završena.
Pijmo u čast useljenja.
Izvolite.
Niste mi verovali da ću smisliti nešto.
Odakle ti to? -Nije važno.
Važno je da ćemo nastaviti da živimo ovde u luksuzu.
Sveta, zašto toliko piješ?
Ima dobar razlog. -Naravno.
Da. Sedi pored mene. Smeće! -Smirite se.
Nemojte pokvariti proslavu.
Zabelin sutra mora kod onog detektiva,
a vi kvarite atmosferu.
Šta ćeš mu reći?
Kako to misliš? Pa istinu.
O Renatu? -Pa da.
Prijatelji, moramo spasiti Zabelu. Idealista je.
Znaš šta će se dogoditi?
To neće pomoći. Botova će reći da je Renat bio s njom
i okriviće tebe.
Nije me briga. Reći ću detektivu istinu.
Dobro, čestitam. Reci im. Ko će imati koristi od toga?
Toj devojci nema spasa, ali ti moraš živeti.
Renat će završiti u stanici, a Botova će poludeti.
Hoćeš da svi završimo na ulici?
Ali Renat ju je silovao
i zbog toga se bacila s krova.
Šta hoćeš od mene? Da mu pomognem?
Igore, zašto to tražiš od njega? -Ne tražim ja ništa.
Hoću samo da pomogne sam sebi.
Zašto ti je toliko stalo?
Stalo?
Ako im kaže istinu, opet će nas sve izbaciti na ulicu.
Vidi, Zabela...
Ovo su naše dozvole.
Sutra ideš kod detektiva.
Nećeš mu spomenuti Renata.
Dozvole su naše i ponovo živimo ovde.
A ako kažem istinu? -Opet će nas izbaciti na ulicu.
Ti si smeće broj dva!
Nagodio si se sa Botovom.
Igore, šta si uradio?
Šta sam mogao? Htela si kod Gapona da te pojebe.
Smeće broj tri! Šta smo ono rekli?
Zabela, reci istinu. Meni ne treba ta dozvola.
Nije u tome stvar.
Zabela, ako te nije briga za tebe, misli barem na nas.
Upravo zato i hoću da im kažem istinu.
Ne budi glup! Gde je korist od toga? -Ima je.
I koja je to korist?
Devojka koja je umrla bojala se smrti baš kao i mi.
Ne razumem. Šta ti hoćeš?
Hoćeš da Neli spava sa Gaponom?
Da se ovaj ubije od alkohola?
Da Svetu jebe Renat? To hoćeš?
Nije važno šta ja hoću. To je sve vaš izbor.
Naš izbor? Molim?
Zabela hoće da ostane čist!
Mi smo svi platili, a on neće da plati!
Nisam ja platio ništa. Ne uvlači me u to.
Ti nikad ništa ne plaćaš! Ja plaćam za nas dvoje, gade!
Kučko!
Ne diraj je!
Zabela, razmišljala sam...
Je li istina važnija od čoveka? Živog čoveka.
Bog voli ljude? To nije istina.
A ti, Zabela, voliš samo istinu.
Mislim da tako stoje stvari.
Ako Bog postoji, nije verovatno da on razdvaja istinu od ljudi.
Recimo da to radi. -Zašto si sela kod njega?
Zašto pokušavaš da ga nagovoriš?
Zašto misliš da je skočila zbog Renata?
Dobar je tip. Često pijemo zajedno.
Video si ga kako joj kuca na vrata
i odmah zaključio da je ubica.
Ali šta ako to nije istina?
Vidi našu Svetku, sama mu se dala!
A ako to i jeste istina... Tvoja jebena istina...
Zašto mu ne oprostiš?
Toliko si pravedan.
Zabela, moraš odlučiti. Ili si s nama ili si protiv nas.
Sutra neću moći da ti pomognem ni sa čim.
Razumem.
I, šta si odlučio?
Ne mogu.
Dođi ovamo.
Dođi i lezi.
Botova ti je uzela krevet.
Ne zna da si ovde.
Skoro sam joj rekla: "Zašto uzimate krevet? Zabela živi ovde."
Kira... -Da?
Sanjaš li?
Nekad jesam.
Sada skoro nikad.
A ti?
Uvek sanjam isti san.
Svuda je pesak i mnogo vode.
Nikad nisam video toliko mnogo vode.
Nekakvo ostrvo...
Zvuči predivno.
Da bar mogu da vidim taj tvoj san.
Idem kod dekana po papire za prebačaj.
Možeš sa mnom ako hoćeš.
Ne mogu. Moram kod detektiva.
Dobro, ali možeš li da me otpratiš do železničke stanice?
Voz kreće u 20.00. Moramo krenuti do 18.30.
Da. Do tada ću se vratiti.
Onda se vidimo predveče.
Zdravo. -I?
Nije pristao. -Gde je on?
U sobi 701.
Ne budite pregrubi.
Gubi se, skvoteru!
Hajde!
Nastavi.
Gde ćemo? -Hodaj!
Neću da razgovaram s njim. -Ne idemo kod njega.
Neću. Prestanite!
Zdravo.
Svetlana...
Gde je Zabela? Ona ga traži.
Mislila sam da je tu negde... Ne znam.
Je li neko video Zabelu?
Gapon zna gde da nabavi! Počnimo ispočetka!
Šta ti je?
Ništa. U tome i jeste problem.
Idem.
Gde ćeš? Danas niko ne ide nigde.
Plesaćemo.
Popij jedno i za mene. -Neću.
Ne želiš da se družiš s nama?
Previše smo prljave za tebe? Takve smo kakve smo!
Svetlana, pusti je. Rekla ti je da neće da pije.
Ni ne treba mi!
Ignoriši je. Celo veče je takva.
Zabela nas je juče sve uzrujao, pa otišao.
Ja ću to rešiti.
Zabela neće doći.
Gde je? -Ne znam.
Daj mi cigaretu, gade.
Idem napolje, ovde ne mogu da dišem.
Na kom si spratu?
Šta je bilo?
Šta je?
Šta se dogodilo? Zabela...
Diše li?
Zabela!
Ne diše. Pozovite miliciju i hitnu!
Jesi li ga ubio?
Zabela!
Ubio si ga.
Završićeš u zatvoru. Zabela!
MEDIATRANSLATIONS