ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Ніщо так не згуртовує Чикаго, як два слова:
«авто» і «пікнік».
Ми з'їжджаємося звідусіль, щоб пити пиво, їсти свинину,
іноді трахатися, як свині,
в ім'я улюбленої команди — «Чикаго Берс».
Моя сім'я робить це десятиліттями.
Це мої батьки, Луїс і Маргарет, вони ж Великий Лу та Пеґ.
О, а це ми з Бонні!
Чорт, які ж ми сексі.
-У мене — зад що треба, в Бонні — цицьки. -Так!
Автопікніки моєї сім'ї — легендарні.
Всі знали, що на п'ятачку Лу та Пеґ
завжди весело.
Але, як і багато чиказців їх віку, стилю життя й харчових уподобань,
Великий Лу та Пеґ нещодавно переїхали в Аризону.
Заради сухості і спеки.
Але вони прилетіли, щоб дивитися гру
наших улюблених «Берс» проти їхніх запеклих ворогів — «Ґрін Бей Пекерс».
І ми покажемо мамі з татом, що сімейний автопікнік в надійних руках.
Тому…
Що не ясно? Футбольна пісня.
МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ МІДВЕЙ
Тато каже, що вони будуть в домашній формі «Берс».
В звичайній чи парадній?
Я не знаю.
А, он вони.
-Повільніше! -Ей!
-Мамо! Тату! -Бонні! Даян!
Дуже рада тебе бачити, мам.
Тату, чому ти в інвалідному візку?
-Ми так звикли останнім часом. -Один із плюсів старіння.
Нащо вам стільки валіз?
Ми прибирали вдома
і хотіли віддати вам старі фото, дрібнички і…
Наше барахло, ага. Ходу! Автопікнік чекає!
Мамо, тату, з поверненням на батьківщину!
-А тепер вшкваримо рок! -Зроби тихіше!
-Надто голосно! -Збав!
-Дай, я тобі допоможу. -Я сама.
Зроби щось корисне і поясни Марку, що таке футбол.
Марку, хочеш пива?
О так.
Є «Осінній абрикос» від «Аллаґаш»?
-Є натуральне світле. -Давай. Натуральне, кажеш?
А от і ні.
Можеш повірити, братику?
Колись це все стане нашим.
Лиши собі.
Я не любитель їсти на паркінгу.
Правда? А в мене найкращі обіди були на паркінгу.
Деніеле, принеси дідові віскі з содовою.
Я принесу, діду.
Я змерз.
Казала ж, одягайся тепліше.
А коли ми скажемо дівчатам?
Пізніше. Розслабся. Спробуй розважитися.
Це ж наш останній автопікнік.
Що за фігня?
Загарбники, тримайтеся подалі від нашого автопікніка!
Так ти це називаєш?
Я думала, це пересувна столова для безхатьок.
Що, вже починаємо?
Я чула, твого старшого впіймали в бібліотеці за переглядом порно.
Еротики.
Ти правда хочеш поговорити про синів?
Дивно, як твій взагалі ходить з такою фігурою.
У мого Майкі найсильніші гомілки в окрузі Кук! Про це в газеті писали.
-Іди сюди. -Мері Пет, вона того не варта.
-Ходімо. -Так, забирайся!
Не кричи. Ми ж не в Росії.
Вайчеки думають, що їхнє лайно не смердить,
тому що вони хрінові королі Чикаго.
Ну то й що?
Слухай! Тато помирає.
Зараз?
Ні. Тобто… я не знаю. Він хворий.
Звідки знаєш?
Сама подумай.
Він у візку, батьки віддають нам старі речі…
Тепер його морозить,
а мама каже, що це їхній останній автопікнік.
Відстій.
Точно.
-Треба з ними поговорити. -Ні.
Якщо це останній автопікнік тата,
вони точно не хочуть, щоб ми його зіпсували.
Я не можу вдавати, що все нормально.
Ще й як можеш.
Пам'ятаєш, як в дитинстві тато був півроку безробітний?
-Що? Ні. -Отож.
Тож зробімо й ми їм ласку: придушимо емоції і почнемо пити.
Заради тата.
Я завжди головний по смаженню бургерів.
-Крутяк. -А то!
Стежу, щоб відстань між ними була однакова і щоб вони не зісковзнули з гриля.
Чудесно.
Хочеш мене підмінити?
Ні, ти в ударі.
Піду подивлюся, що там горить у смітнику.
Не в те горло.
Тату, я зробила твій улюблений бутерброд: з беконом, бараниною та індичкою.
Дякую, люба.
Мій бутерброд!
Що ти робиш?
Хочу, щоб він насолодився стравою. Може, це остання.
Так і буде, якщо він з'їсть це лайно.
Одна булка коштувала п'ять баксів. Молодець, дурепо!
Що тут відбувається?
-Нічого. -Ти помираєш.
-Що? -Заради Бога, що ти верзеш?
Можете не приховувати. Ми знаємо.
-Що? -Досить уже.
Інвалідний візок, родинні цінності… І кашель.
А ще мама сказала, що це твій останній автопікнік.
Добре. По-перше, я не помираю.
Але це і правда наш останній автопікнік.
Ми продаємо свій п'ятачок Вайчекам.
Ви з мене знущаєтеся на хрін?
-Розслабся. Ніхто не вмирає. -Це гірше.
Чому ви його продаєте?
Ми з вашою матір'ю розходимося.
Їй потрібні гроші на окреме житло. Ясно?
Чому це ви вирішили розлучитися?
Ми не розлучаємося, а розходимося.
Всі, пригальмуйте!
Ви продаєте наш п'ятачок Вайчекам?
У нас небагато грошей, але ми заслуговуємо жити так, як хочемо.
Ніхто не живе, як хоче. Ви такі егоїсти.
-Бонні права. -Даян права, я права.
Ти права.
Хочеш навідатися до корита з «Єгермейстером»?
Хочу. Дуже хочу.
Ой. Ніякова ситуація навіть для цієї родини.
Так. Стрьомно було.
Ой, тепер мені треба попісяти.
Оце черга. А як зайдеш,
лиш тонкі пластикові двері розділятимуть тебе і людей,
котрі чекають, коли ти…
сходиш по-маленькому.
Мені теж треба відлити.
Відведу тебе в туалет для працівників аварійної служби на стадіоні.
Транспортники — аварійна служба?
Якщо в аеропорту бійка, як думаєш, хто прибуває на місце першим?
Як вони могли?
Старим якраз і треба бути одруженими,
щоб дбати і потай ненавидіти одне одного.
І продати кому? Вайчекам!
Ну їх на хрін з їхнім хріном!
Про що тільки мама з татом думають?
Вони хоч подумали, як це позначиться на нас?
Ясна річ, ні. На.
А коли я їх навідуватиму,
то житиму трохи в неї, трохи в нього?
І де я тепер влаштую автопікнік?
На паркінгу, як тварина якась?
Підемо до того старигана Вайчека
і скажемо, що діла не буде.
Аякже, Бон. Це ж ворожа територія.
Якось я бачила, як Мері Пет відкриває пиво оком.
-Не варто з ними воювати. -Війни не буде.
Підемо туди, переконаємо старого,
що батьки не подумали головою, і угода скасована.
Тоді вони не продадуть п'ятачок,
мама не з'їде,
і в них буде час добряче обміркувати
це ідіотське хрінове розлучення.
Божечки. Слово «хріновий» так приємно говорити.
Хріновий! Хрін!
Можеш кричати це з даху, Бонні! Я підтримаю!
Я голодний, пиво видихлося, і я голодний.
Підемо після першого тайму.
Це відстій.
Зазвичай наші мами все організовують.
А тепер останній спільний автопікнік діда й бабці буде найгіршим.
Твоя правда. Мені цей автопікнік по барабану,
але я не можу бачити діда й бабцю такими.
Щось горить?
-Бляха! Я відволікся! -Нічого. Я знайду, що підсмажити.
Тітка Даян навчила мене готувати тварин.
-Подбай про напої і розваги. -Буде зроблено, брате.
В маминому фургоні є секретна зброя.
Круто.
Це ж не справжня зброя, правда?
В моїх руках — справжня.
Цей туалет просто рятівний.
Я тут знатно відливав.
Добре, бо я зараз лусну.
А найкраще, що черги тут не буває.
Трясця!
Бон, я не знаю, як ми дістанемося до старого Вайчека.
Як ми пройдемо повз його заіржавілих дочок?
Все вийде. Зробимо так.
Спершу треба обійти Мері Пет.
Вона курить з дев'яти років.
Не встоїть перед цигаркою.
Це цигарки?
Потім треба обійти Конні.
Це її довбане чилі.
Точно.
Що ви тут забули?
Ми хотіли тобі сказати, що родина Беґінскі каже,
буцімто їхнє чилі — найкраще на автопікніку.
Хрін з редькою. Вони ллють томатний суп замість томатного соусу.
Водянисте, негостре чилі.
Остання сестра, яку треба обійти, — Айлін.
Вона обожнює спиртне.
Так, у неї до бухла слабкість.
Особливо до м'ятного шнапсу.
Точно! «Аеросміт», Тінлі-парк, 1988 рік!
Ви змагалися, хто більше вип'є.
-Ти її взула. -Ще й як взула.
І засвітила цицьки охоронцю.
-Він пустив нас за лаштунки. -І це була я!
Шкода, що нема м'ятного шнапсу.
Зачекай.
Швидко ти.
Я мариную в ньому реберця.
А ось і героїня Come On Eileen.
Як смішно. Цій пісні років сорок.
А є така пісня?
Дай п'ять.
Чого вам треба, гадини?
Так, нічого.
Ми знайшли пляшку м'ятного шнапсу
і пригадували, як я втерла тобі носа в 1988-му.
Нищівна поразка.
Готова до матч-реваншу чи ти ссикло?
Бонні, я тобі казала, вона ні за що не погодиться.
Вайчекам наші об'єми не по зубах.
-Вони слабаки. -Ходімо.
Ей.
Відкорковуй м'ятний шнапс.
Зараз таке буде!
Так!
До дна!
Прийшла черга старого Вайчека.
Хріновий король Чикаго.
Це була пісня Rotting in Vain гурту «Корн».
А можеш зіграти щось, не знаю, старіше?
Без проблем.
Ось пісня з першого альбому «Корн».
Будь милим, Лу, він же старається.
Бабцю, діду, хто голодний?
Що сталося?
Сосиски тріснули на грилі, і я не зміг знайти
булки для хот-догів, тому загорнув їх у цільнозернову піту.
-Цільно-зерно-що? -Лу, не сварися.
На вигляд апетитно, сонце.
Смакота.
Я знав, що вам сподобається.
Марку, а Даян про мене розпитує?
Я не чув такого.
Раніше, коли ми розходилися…
Так, Курте, вибач. Що це таке?
Ніколи не бачив спільний пісуар?
То ми всі робимо по-маленькому разом, без перегородок?
Так. А це проблема?
Ні.
Я згоден, Джиме.
Атаки «Берс» останній місяць
просто-таки кволі.
Низка поразок стає все довш…
Невже це сестри Данбровскі?
Стоп.
І чим я можу допомогти?
Ми знаємо, що наші батьки продали вам наш п'ятачок,
але вони не порадилися з родиною.
А ви, пане Вайчеку, краще за інших знаєте, що сім'я – це найважливіше.
Немає нічого важливішого за родину.
Пане Вайчеку, благаємо вас, не забирайте в нас автопікнік.
Я згоден.
Зі старшою дочкою було важче.
За однієї умови.
Ви маєте перемогти мене
в традиційному спорті автопікніків:
кидання мішечків.
Оце краса.
Очманіти.
Мішечки пошиті з оксамиту із суконь, в яких хрестили моїх дочок.
Бон, ми його здолаємо. Йому ж років 90.
Буде легше, ніж зі старшою дочкою.
Ти вже це казала.
Пане Вайчеку, починайте.
Я би сказав: «Спершу дами», але я тут дам не бачу.
-От падлюка. -Гад.
Так!
Ваш хід, Данбровскі.
Влучила!
Прямо в дірку!
Добре!
У тебе вийде.
-Так! Влучила! -Так його!
Кидай останній, Дай.
Ні. Кинемо разом.
Може, це була погана ідея.
Угода є угода.
Коли ваш п'ятачок буде наш,
автопікнік Вайчеків буде найбільшим у Чикаго.
Ага. Шуруйте до свого стендику з лимонадом.
Шуруй в своє передмістя, Бонні.
Роби свої йогуртові детокси чи іншу якусь фігню.
Шкода, що твій останній автопікнік такий же відстій, як і твоє життя.
Все, пора махати кулаками.
Ні, воно того не варте. Пішли.
Скажіть своїм злидарям-батькам, що Вайчеки дякують їм за п'ятачок.
Годі вже поливати лайном нашу сім'ю.
Так!
-А тепер що робити? -Біжімо!
За ними!
Он вони!
Не віриться, що ти їй врізала!
Ніхто, крім мене, не називатиме мою сестру нікчемною жалюгідною п'яницею і невдахою.
Вона такого не казала.
Стій. Сховаємося тут.
У нас немає квитків.
В мене є два.
«Аеросміт», 1988-й, Тінлі-парк.
Вони туди бігли!
-За ними! -З дороги!
У мене тут ситуація 34-С.
Всі туди!
Бон, це було епічно!
Востаннє ти так іскрилася, коли Марта Стюарт вийшла з тюрми.
До речі, роки йдуть, а цицьки в тебе досі в ідеальній формі.
Чорт! Охорона!
-За мною! -Вони прямують на рівень «скайбокс».
Я їх загубив.
Бон, ми в пастці.
А в «скайбокс» у нас немає доступу.
Що нам робити?
Вибачте, що втручаюся. Бачу, у вас неприємності.
-Хочете до нас у кабіну? -Так. Дякую.
Кабіна.
Вперед, «Пек», вперед!
Вітаю, дами.
-Вітання. -О, ще дами. Слава Богу.
-Бридкі фани «Пекерс». -Чортові пекерці.
Я так не можу. Я соромлюся пісяти на людях.
Мені потрібна кабінка або перегородка.
Переживеш.
В корито кидають лід. Люблю дивитися, як він плавиться.
Боббі! Як справи, негіднику?
Тедді, ах ти мерзотнику. Вперед, «Берс»!
Сфотографуймося на пам'ять про чергову перемогу «Пекерс».
Тепер усі готові. Скажіть «Бретт Фавр» на «три».
-Один, два… -Бретт Фавр!
Фігня це все!
Краще здохну,
ніж сидітиму тут із вами іще хоч секунду.
Вона зазвичай не така. Тобто завжди така. Дякую.
На хрін «Грін Бей»!
-Чорт! Кругом жовті куртки! -Хапайте їх!
Бон, мене надовго не вистачить.
В легенях пече.
-Он вони! -Попалися!
Ей.
Туди. За мною.
Крутяк!
Праворуч. Я все тут знаю вздовж і впоперек.
Чорт. Помилилася.
На поле виїхала машина.
Здається, за кермом дві п'яні жінки.
В цієї дуже знайоме лице.
-Чорт забирай! -Ага. Майже вийшло. Я пісяю.
-Нам пора! -Ні!
Я така п'янюща!
Ми будемо жити вічно!
Бонні, ми бісові легенди!
Майкі, то ми побачимо гру чи ні?
Вибач, бабцю.
Деніел пішов щось шукати, щоб полагодити телик.
Чим полагодити? Цільнозерновою пітою?
Лу, сиди тихо.
Знайшов! Я приніс подовжувач!
Я купив «Берс Віза», і його дали безкоштовно.
Ставка — 38 процентів, але воно того варте.
-Вперед, «Берс»! -Молодці, дітки!
-Мама? -Ма?
П'ЯНІ ЖІНКИ
-Дівчата! -Чорт забирай! Хутчіш!
…курйоз із украденою машиною для травмованих.
Самі напросилися.
Допоможіть! Я поклав забагато м'яса в коптилку!
-Мене причавило! -Боже мій!
Біжімо, Деніеле!
Підіймай!
Напруж свої чемпіонські гомілки!
Ви живі?
Хрін. Мені потрібен хрін.
КАМЕРА ДЛЯ П'ЯНИХ СПОНСОР — «МІЛЛЕР ЛАЙТ»
Я ще п'яна, і в мене вже похмілля.
Знаєш, Бон,
давно я не бачила цей твій бік,
і я в захваті.
Мабуть, мама з татом таки вибили мене з колії.
І мене теж.
Я казала, що мене вибісило те, що ми втратимо автопікнік,
але насправді я засмутилася, що вони розходяться.
Ясний хрін.
Все буде гаразд.
Вони залишаться нашими батьками і любитимуть нас.
Дегенератки!
Ви що, ненормальні?
Заради Бога!
Вам же разом сто років!
Так насолити татові на його останньому автопікніку!
Ви хоч подумали,
що ваші п'яні витівки і арешт засмутять матусю?
-Вибачте. -Вибачте.
-В тебе нові штани? -Не будемо про це.
Якщо це наш останній сімейний автопікнік, то запам'ятається він надовго.
Молодець, Деніеле.
Чому Майкі й Деніел зависають з Вайчеками?
Мабуть, у мене галюцинації від електрошоку.
Що тут, в біса, сталося?
Скажімо так, мене причавило коптилкою,
а хлопчина-бугай і його дрібний двоюрідний брат врятували мене.
Так усе і було.
Це значить, ви не купите наш п'ятачок?
Ні, куплю.
Але для родини Данбровскі завжди знайдеться стілець
на автопікніку Вайчеків.
Дармове пиво, і не треба тягти сюди манатки о шостій ранку?
За чужі автопікніки!
«Берс» знову програли «Пекерс», 64:3.
От зараза.
Переклад субтитрів: Антон Мазур