‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫פאוסטו…‬
‫היי, מותק.‬ ‫-מה קורה?‬
‫אנדראה נרדמה?‬
‫כן, הייתי צריך לתת לה גז צחוק.‬
‫בוא נזוז, טוב?‬
‫אולי כולנו נשתה משהו?‬
‫מאוחר.‬ ‫-אני בעניין.‬
‫הוא בעניין, קדימה.‬
‫נגמרה הבירה. אני אקנה.‬ ‫-אז בפעם אחרת. אני הרוגה.‬
‫אני תכף חוזר.‬ ‫-אני אבוא איתך.‬
‫טוב.‬ ‫-ברצינות?‬
‫זה בסדר.‬ ‫-תיזהרי, חוליה.‬
‫אני משאיר אותך עם חוטפת.‬
‫תיזהר, בעלי תכף ישתחרר מהכלא.‬
‫למה המבט האשם?‬
‫את מתכוונת לספר לי?‬
‫מה?‬
‫זאת רק אני‬
‫או שרוי נראה טוב יותר?‬
‫כאילו הפרידה עושה לו טוב.‬
‫לעזאזל, ראית אותנו?‬
‫בחייך, חוליה.‬
‫אוגוסטו ממש מגעיל אליי.‬
‫אני לא יודעת מה אעשה איתו בבית כל היום.‬
‫את תמיד פה, בכלל לא תראי אותו.‬
‫נראה לי שאחזור לעיר שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-יש לי בית חדש ליהנות ממנו.‬
‫זה אמיתי?‬
‫אוגוסטו לא יכול להסתדר בלעדיי.‬
‫לפעמים אני חושבת‬ ‫שזאת ההגדרה של נישואים. תראי.‬
‫אנחנו סובלות אותם, אבל הם סובלים אותנו.‬
‫אם את אומרת לי לחזור לרוי, את חיה בסרט.‬
‫אלה לא היו המילים שלי,‬ ‫הגעת למסקנה הזאת בעצמך.‬
‫אולי כי על זה את חושבת.‬
‫רוצה מסקל?‬
‫כן.‬
‫ילדה טובה.‬
‫לחיים.‬
‫היא התנפחה כל כך!‬ ‫-כמו אבו נפחא.‬
‫היא אמרה, "לעזאזל, רוי!"‬
‫רגע.‬
‫מה?‬
‫כן?‬
‫סגן המזכיר, מה שלומך?‬
‫כן.‬
‫מצאנו אותה, האמת. תודה רבה.‬
‫מה? לא סיפרו לך?‬
‫לא, כן, בהחלט. מילאנו דו"ח והכול.‬
‫הבנתי.‬
‫בטח.‬
‫כמובן, סגן המזכיר. אמסור את הברכות.‬
‫בסדר.‬
‫האמת, יש עוד דבר אחד.‬
‫רציתי לבקש ממך שבפעם הבאה‬
‫תעשה את העבודה המזוינת שלך, סגן המזכיר.‬
‫כן, לכל הרוחות. תודה.‬
‫הוא כבר ניתק.‬ ‫-חתיכת שמוק!‬
‫הוא אמר שהם כמעט מצאו אותה.‬
‫בחייך.‬ ‫-טיפוסי.‬
‫מביאים לך ילדה אקראית וזהו, התיק נסגר.‬
‫קשרים הם חסרי תועלת בימינו.‬
‫הם לא חסרי תועלת, הפרצופים שונים, אבל…‬
‫איך היא הצליחה להגיע לשם בעצמה?‬
‫הייתם צריכים לראות אותה‬ ‫בנסיעה שלנו לסלסאר.‬
‫היא קלטה הכול, שאלה שאלות, כמו ילדה גדולה.‬
‫יש לי בחילה מהמחשבה‬ ‫שהיא הייתה לבד כל הדרך לשם.‬
‫כשהייתי קצת יותר גדול מאנדראה,‬ ‫נסעתי באוטובוס לביה"ס כל יום.‬
‫אפילו נסעתי ברכבת התחתית, אידליה.‬
‫זה שונה בשביל נשים וילדות.‬
‫חוץ מזה, עדיין לא המציאו את המכוניות,‬ ‫אנשים רכבו על סוסים אז.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫אני מבוגר בשתי תקופות כהונה של הנשיא…‬ ‫-אולי שלוש.‬
‫תראו מי מדברת.‬
‫גדלתי בלי אינטרנט.‬ ‫-גם אני.‬
‫הייתי רוכבת על האופניים מסביב לבלוק.‬ ‫-בפרברים.‬
‫שקט.‬
‫אתם תרדו עליי,‬
‫אבל אף פעם לא נסעתי באוטובוס.‬
‫אין לך חוכמת רחוב.‬
‫אוטובוסים הם מגניבים.‬
‫הם מגניבים?‬
‫נתחלף, האוטובוס תמורת הפריוס?‬
‫זה מה שחשבתי!‬
‫אקפיץ אותך מתי שאת רוצה.‬
‫תודה שהכנת ארוחת ערב. יפה מצידך.‬
‫מזמן היינו צריכים לשתות‬ ‫את הבירות האלה. לחיים!‬
‫כן!‬ ‫-לחיי קאצ'יטו.‬
‫לחיי אנדראה.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיי זה.‬
‫הוא מבשל רק קסדיאס כבר שנים.‬
‫ועכשיו הוא מנסה לעשות רושם.‬ ‫-אפשר את אלה?‬
‫בחייך, אני מבשל כל מיני דברים.‬
‫אם הייתם יכולים לכתוב משהו‬
‫על הדלת של הנשיא, מה הייתם כותבים?‬
‫זאת כזאת שאלה קלאסית של רוי.‬
‫"חורי ההתאבדות".‬
‫זה השם של הלהקה הדמיונית של פאוסטו.‬
‫זה פאנק?‬
‫האמת, היא לא דמיונית.‬
‫יש לי כמה שירים. ולצערי, זה לא פאנק.‬
‫זאת אומרת, כן, זין.‬
‫חורים, אחי? אלוהים!‬
‫לא, רגע.‬
‫בשביתת הסטודנטים היה בחור שנקרא "חורים".‬
‫הוא מת.‬
‫המילה "חורים" לא נותנת תחושה חזקה מספיק.‬
‫היא מתפוגגת, זה לא עובד.‬
‫או אולי זה השילוב עם "התאבדות".‬
‫זה פשוט לא… אני פשוט לא אוהב את זה.‬
‫אתה משוויץ.‬
‫אני…‬
‫הייתי מציירת ציור קיר מגניב‬
‫של עב"ם שחוטף את הטלטואני השליט האצטקי.‬
‫ואני ההיפי? אגיד לכם מה הייתי כותב,‬
‫"כאן גר האיש שבא לטהר אותנו בכוחו המוסרי."‬
‫אבל כל מילה הייתה במירכאות.‬
‫זה נחמד, מה?‬
‫נחמד? מה נחמד, מותק?‬
‫לא יודע.‬
‫חכה.‬
‫אני צריכה לראות את הבת שלי.‬
‫פאוסטו.‬
‫מה עובר לך בראש?‬
‫ולך?‬
‫קודם אתה.‬
‫קודם אני? לא, קודם אתה.‬
‫למה אני?‬
‫נראה לי ששניכם נהניתם יחד.‬
‫יותר ממה שאתם מוכנים להודות.‬
‫גם את, אהובתי.‬
‫"אהובתי"?‬
‫אל תטפח ציפיות.‬
‫לא שכחתי שתבעת על משמורת.‬
‫בחייך, חוליה.‬ ‫-אבל עכשיו…‬
‫בזכות הקשרים של פאוסטו, תאבד את המשמורת.‬
‫נראית די מרוצה אתמול בלילה.‬
‫את צריכה להקים כת.‬
‫כמו אושו. ברצינות.‬
‫את יכולה לצבור חסידים,‬ ‫אושר, קצת קפיטליזם.‬
‫אני הייתי מצטרף.‬
‫תשכח מאושו, יש לה פוטנציאל‬ ‫להיות צ'רלס מנסון הבא.‬
‫או כמו נקסיום, נקעקע את השם שלך על המפשעה.‬
‫אהבתי.‬
‫הם ניסו לגייס אותי, לא צוחק.‬
‫ברצינות? כן, אחי, אתה מתאים לפרופיל.‬
‫אני יכול לדמיין אותך בכת של סלינאס בקלות.‬
‫אלוהים.‬
‫אני הייתי מצטרף לכת של חוליה. מה איתך?‬
‫לגמרי, אבל לא היינו היחידים.‬
‫שמונה בחורים או יותר היו כלואים.‬
‫לפחות.‬
‫אל תיתן לי רעיונות. אני אחזיק אותך קצר.‬
‫אבל השכנים היו מבצעים בנו לינץ'.‬
‫לפחות היו לנו שיניים מושלמות‬
‫בזכות רופא שיניים משלנו מסביב לשעון.‬
‫התעוררת מוקדם.‬
‫כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי.‬
‫קחי את זה.‬
‫תודה.‬
‫השבוע הגיעו למקסיקו‬ ‫700,000 מנות חיסון נגד קורונה‬
‫מארה"ב.‬
‫המשלוח התקבל‬ ‫בנמל התעופה הבינ"ל של מקסיקו סיטי,‬
‫והוא פותח את קמפיין ההתחסנות‬ ‫הגדול בהיסטוריה.‬
‫מקסיקו היא אחת מעשר המדינות הראשונות‬
‫והראשונה באמריקה הלטינית‬ ‫שמקבלת את החיסון,‬
‫והוא יינתן בחינם לכל האוכלוסייה.‬
‫החיסונים יוחזקו על ידי הכוחות המזוינים‬
‫עד לשימוש, והראשונים שיתחסנו‬ ‫יהיו אנשי הצוות הרפואי‬
‫ואחריהם הקשישים.‬
‫מה קורה, גוורו?‬
‫אתה עדיין פה.‬
‫יהיה בסדר, אל תדאג.‬
‫אני אביא לך אוכל. חכה פה.‬
‫- "הזקן" מזון ומצרכים, שטח חנות להשכרה -‬
‫ילדונת.‬
‫היי, הגיע הזמן לקום.‬
‫קדימה, מאוחר.‬
‫אבא?‬
‫מה אם שלושת האמגושים חולים?‬
‫זה אומר שהם לא יבואו?‬
‫בטח שהם יבואו.‬
‫שלושת האמגושים מחוסנים.‬
‫חוץ מזה, הכול יחזור לקדמותו עד אז.‬ ‫אל תדאגי.‬
‫קומי. מה את מבקשת מהם?‬
‫שתי בובות לופיטה אחולוטה.‬
‫למה שתיים?‬
‫אחת לי, אחת לקארו.‬
‫אולי תיתני לה לבקש מה שהיא רוצה?‬
‫אבל אני רוצה שנשחק יחד.‬
‫היא כבר לא מוכנה לשחק איתך?‬
‫תנמיך.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫הלקוח שוב שלח בחזרה רעיון מטומטם?‬
‫הוא רוצה שהלוגו ייראה קצת יותר "מופק".‬
‫איפה את מוצאת את האנשים האלה, חוליה?‬
‫אני יוצא להידבק. צריכה משהו?‬
‫לאטה, בבקשה.‬
‫מה קורה, מותק? מה את עושה?‬
‫אני פה, מתגעגעת אליך.‬
‫וטובעת בעבודה, כרגיל.‬
‫מה איתך?‬
‫לך תאכל משהו ויחליפו לך את הדוכן כשתחזור.‬
‫צאו להפסקת צוהריים‬ ‫ותסיימו עם הכיסאות אחר כך.‬
‫הם צריכים להיות רחוקים יותר,‬ ‫אלה קרובים מדי.‬
‫בסדר.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫מה העניינים?‬ ‫-חזרת?‬
‫לא.‬
‫באתי להיפגש עם לאורה. הכול טוב?‬
‫התקשרתי אלייך כמה פעמים.‬
‫חסמתי את המספר שלך.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫רק רציתי להתנצל, באמת.‬
‫אני מתחיל לקלוט את הקטע.‬
‫אני…‬ ‫-יופי לך, כל הכבוד.‬
‫אני לא יודע מה אני אומר.‬ ‫-רבה, אני סוגר.‬
‫רק רציתי להגיד לך שאני יודע שפישלתי,‬
‫ואני יודע שלא הייתי בסדר.‬
‫סבבה, אני מקווה שאתה יודע.‬
‫אני מקווה שאתה מבין סוף סוף‬ ‫מה עשית לא בסדר.‬
‫הכול משתנה,‬
‫אבל מצד שני הכול אותו הדבר.‬
‫מהצורה שבה אנחנו עושים קניות‬ ‫לצורה שבה אנחנו באים במגע זה עם זה.‬
‫אנחנו מחפשים, ואיכשהו מוצאים,‬ ‫תחושה חדשה של נורמליות.‬
‫כזאת שמתאימה לנו…‬
‫שמאפשרת לנו להתחבר במקום להיות מבודדים.‬
‫אנחנו מוצאים זה את זה‬ ‫בדרכים חדשות ובלתי צפויות.‬
‫אפילו אם שום דבר לא בדיוק אותו הדבר.‬
‫מחפשים זה אצל זה‬
‫תשובות כדי להבין את השיגעון הזה.‬
‫נרדמת?‬
‫פשוט תחזור לישון.‬
‫ילדונת.‬
‫למה את ערה?‬
‫היה לך עוד סיוט?‬
‫קארו שרה ורקדה,‬
‫אבל היא לא נתנה לי לרקוד איתה.‬
‫אז סיוט מוזיקלי? זה די מגניב.‬
‫היי, אל תדאגי, זה היה רק חלום.‬
‫תחזרי לישון.‬
‫רק אם תהיה איתי.‬
‫אשאר עד שתירדמי.‬
‫טוב.‬ ‫-סבבה.‬
‫סבבה.‬
‫פאוסטו הוא רופא השיניים שלי.‬
‫העולם השתנה כל כך בחודשים האחרונים.‬
‫יותר ממה שיכולנו לדמיין.‬
‫או לפחות יותר ממה שאני יכולתי.‬
‫השאלה היא לא אם השינוי טוב או רע.‬
‫השינוי פשוט ישנו.‬
‫הוא קיים, נקודה.‬
‫ועכשיו אפילו השינוי משתנה.‬
‫אני יותר ויותר משוכנע‬
‫שמה שחשוב הוא שנשתנה בעצמנו.‬
‫זה חייב לבוא מבפנים, שינוי קיצוני.‬
‫ובואו לא נשכח שלפעמים‬
‫כל השינויים האלה נועדו‬ ‫רק להשאיר את הכול בדיוק כפי שהוא.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫פשושית, תכבי את זה.‬ ‫-אידליה, הכנתי לך צלחת.‬
‫אני באה!‬ ‫-דבש, ריבה או אגוזי לוז?‬
‫שלושתם!‬ ‫-אין מצב, מתוקה.‬
‫ככה תהיה לך סוכרת מוקדם מדי.‬
‫תבחרי אחד.‬
‫אגוזי לוז.‬
‫אגוזי לוז לילדה!‬
‫קאצ'ו תסדר לך את השיער היום‬ ‫כדי שתינצלי מהמסרק של אבא.‬
‫מה? אני ספר מעולה.‬
‫מה?‬ ‫-הצמות שלך לא הכי טובות.‬
‫היי, אני בסדר.‬
‫הקדמתי קנה לוושט.‬
‫הבהלת אותנו.‬ ‫-כבר אי אפשר אפילו להשתעל.‬
‫מוכנה ללימודים, מתוקה?‬
‫אני צריך לזוז, נתראה שם.‬ ‫-סבבה.‬
‫להתראות.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫מתוקה.‬ ‫-לא צחצחת שיניים.‬
‫אצחצח אותן בעוד דקה.‬
‫אל תורידי אותה יותר, שתישאר עלייך.‬
‫איך היו השיעורים בגיאומטריה?‬
‫מה קורה, קארו?‬
‫מה…‬ ‫-אל תשימי לב אליה.‬
‫משפחת וייגאס-פרס.‬
‫אנחנו לא יכולים לקנות…‬ ‫-לא עוד תרנגולות.‬
‫מזל טוב, אנדי.‬ ‫הכוריאוגרפיה שלך הייתה מצוינת.‬
‫אל תשכחו לקחת הביתה את כל המטלות שלה.‬
‫גברתי, רצינו לשאול…‬ ‫-הצעצועים שלי.‬
‫אה, נכון! אילו מהם שלך?‬
‫כולם.‬
‫כולם?‬
‫בסדר, את יכולה לקבל אותם חזרה.‬
‫אבל ברגע שנפסיק ללמוד באינטרנט,‬
‫לא תוכלי להביא אותם לביה"ס‬ ‫או להשכיר אותם לתלמידים.‬
‫אימא? אבא? אנחנו צריכים שתשתפו פעולה.‬
‫נדאג לזה.‬ ‫-בהחלט, כן.‬
‫אדוני, אני לא מכירה אותך, נכון?‬
‫לא, אני פאוסטו. מה נשמע?‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫איך אתה קשור לילדה?‬
‫הוא החבר שלי.‬ ‫-ורופא השיניים שלי.‬
‫את רוצה קסדייה, ילדונת?‬ ‫-טוב.‬
‫אל תהיי עצובה יותר.‬
‫לא מוצא חן בעיניי‬ ‫מה שהילדים בביה"ס חושבים עליי.‬
‫אל תדאגי, מתוקה. נסדר את זה.‬
‫בואי, תשבי.‬
‫גברת לוס, מה שלומך?‬ ‫-בוקר טוב. בסדר.‬
‫קסדייה אחת עם תפוח אדמה‬ ‫ואחת עם פרחי קישוא.‬
‫בשמחה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫היי, איך הולך בעסק?‬
‫"לכולנו יש אימא‬
‫לכולנו יש אבא‬
‫ולכולנו יש גם מישהו שאכפת לו מאיתנו‬
‫אנחנו קצת שונים‬
‫אנחנו די מטורפים‬
‫אנחנו פועלים לפי האינסטינקטים‬
‫אבל אנחנו אנשים טובים‬
‫האהבה אשמה‬
‫לא השעמום‬
‫ההחלטה שלנו הייתה כנה‬
‫היא הייתה מנומקת ואמיתית‬
‫הנישואים הם מנדט ישן‬
‫אנחנו צריכים לתת להם למות‬
‫האהבה צריכה לקבוע איך אנחנו רוצים לחיות‬
‫בואו נאהב זה את זה עכשיו‬
‫בלי שום מחויבות‬
‫אלה שמתחתנים‬
‫אומרים שהנישואים מתו‬
‫הם אומרים שהנישואים גוססים‬
‫אני אומרת שתדליקו נר‬
‫תנו לכנסייה להתאבל עליהם‬
‫אף אחד אחר לא באבל‬
‫אני בטוחה שהנישואים מתים‬
‫ואני מרגישה פרץ של חיים‬
‫אם לאהבה יש צורות רבות‬
‫אז הנישואים הם כלא…"‬
‫אין מצב! אלה שבע שעות של בהייה במסך.‬
‫מתוקה, את תתעוורי.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫הראשון שמגיע הביתה הוא תרנגולת.‬
‫לא, חכי!‬ ‫-תרנגולת!‬
‫אני אביס אותך!‬ ‫-אני מחזיק את העוגה!‬
‫ניצחתי!‬
‫- חזירים מגעילים - המשפחה היא מקודשת -‬
‫"המשפחה‬
‫היא‬
‫מקודשת."‬
‫תרגום כתוביות: דניאל שרמן‬