Dobrý den, volám ohledně toho domu na prodej.
Dá se i pronajmout?
Ne, je jen na prodej, ideálně za hotovost.
Dobře, stejně díky.
Můžeme jednat o ceně, ale potřebujeme zálohu.
Bože.
Haló?
Dobré odpoledne, dá se o ceně vyjednávat?
Cože? Vždyť je skoro zadarmo!
Kolik je tam skříní?
Ode mě to nemáte, ale moc ne.
Tohle bývala garáž, teď je z toho vnitřní zahrada.
Majitelé prodali auta,
drahá auta se tu kradou.
Pojďte, ukážu vám, jak je dům hezký.
Pozor na hračky.
Ta malá holka je bordelářka.
Tohle je kuchyň.
Malá, ale praktická.
Tyhle dveře musí zůstat zavřené.
Z toho kanálu vylézají obrovští švábi.
Pojďme do obýváku.
V noci se objevuje duch dítěte.
Chudák, prý se utopilo v nádrži na vodu.
Stříkali jsme tu svěcenou vodu, ale marně.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ruyi.
Ahoj.
Ještě nevyšla.
Vážně? Bože.
Kámo, je fakt pozdě.
- Měl bych vyrazit. - Chceš si sednout?
Brzo bude venku, jsou skoro hotovi.
Dobře, proč ne.
Takže je pořád vevnitř?
Zřejmě se snaží spravit život někoho jiného.
Pravděpodobně.
Dáš si?
Ne, díky. Koupil jsem si skořicové kafe.
Skořicové kafe?
Jsi jako teta Emma. Jsi taky libertarián?
Ani nápad.
Co tady děláš?
- Ahoj zlato. - Ahoj.
Jak je?
Mám odpykáno za tvůj opileckej výstup.
Jdeme, Fauste.
Chceš svézt?
Ne, díky.
Tak jo, čau.
Kurva!
Do prdele!
Kurva!
Sakra.
Andreo, promiň, byl velký provoz.
Zlato?
No tak.
Mluv se mnou prosím.
Tatínku? Můžete na chviličku?
Jistě. Co se děje?
Můžeme si promluvit?
Ano.
Andrea má problémy se svými spolužáky.
Při tělocviku se schovává na záchodech.
A je drzá na učitele.
Víte, co udělala minulý měsíc? Přinesla si hračky, to je proti pravidlům.
Pronajímala je ostatním dětem.
Cože? Jste si jistá?
Podívejte.
Myslím, že se snaží získat matčinu pozornost. Chudinka malá.
Kdo je ta chudinka? Andrea, nebo její matka?
Nechci, abyste si myslel, že jsem drbna,
ale fámy se tu šíří rychle.
Ostatní matky říkaly…
Ostatní matky můžou sklapnout.
Možná by se měly starat o sebe.
Je máma ve vězení?
Není, je na záchytce.
Jako když jde někdo na hanbu?
Tak trochu.
Máme je v pohodě.
A copak je s tebou? Jsi nějaká skleslá.
Zlato?
Zítra
se u nás staví doktorka.
Chce si s tebou popovídat.
DŮM NA PRODEJ ZVOŇTE NEBO VOLEJTE PRO INFO
Andreo…
Jak dlouho tam ta cedule bude?
Upřímně netuším.
To nikdo neví.
- Ahoj, Andreo. - Ahoj.
- Přišel ten pár? - Ano.
Umyj si ruce, naobědváme se.
Vypadali, že mají zájem.
Ptali se, jestli bereme státní hypotéky.
Jsme snad nějaký ubytovací projekt?
Nevím, zeptej se jich. Je tohle hotové?
Ještě ne. Najíme se venku.
Zlato, sednu si tamhle.
Neboj. Vůbec neví o světě.
To je emo teenager? Co je kurva za rok?
Patří do muzea.
Přinesla jsem saláty. Měli bychom se najíst tady.
Ach, Julio,
přinesla jsi mi kapustu.
Soustřeď se.
O čem jste si s Ruyem na záchytce povídali?
O tobě. O čem jiném?
No tak, řekni mi to.
Neboj, nic špatného.
Zítra přijde ta terapeutka od soudu.
Bude to u Ruye, ne?
Chce být s Andreou o samotě, ale budu tam.
Musím.
Nedá se to zrušit?
Ne.
Přestaň být tak ostražitá.
Uvolni se a něco vymysli.
Počkáme tři minuty, dobře?
Jste dva zodpovědní dospělí lidé,
kteří se můžou dohodnout.
Ruy je fajn chlap. Mám ho rád.
Můžu ti dát jeho číslo.
- Nebudu vám bránit. - Nějaká homofobní narážka?
Jasně že ne, ty pako.
- Mám říct… - Mlč!
S mojí holkou jsme se dohodli neprobírat bývalé.
Zkuste to taky.
Andreo, najez se. Je to tvé oblíbené.
No tak, dej si.
Vypadá to nechutně.
Není to nechutné. Jen se najez.
- No tak. - Stydne to.
Proč mě nedonutíš.
Andreo.
Andreo, takhle se mnou nemluv.
Nebudu se stěhovat.
Mluvili jsme o tom. Musíme prodat dům.
U maminky je pro tebe místo.
Spolu si najdeme vlastní bydlení. Pořídíme si psa, cos chtěla.
Mám ráda kuřata. Nesnáším tě, tati!
Taky se s tebou chci rozvést!
HLEDÁME PSA – NABÍZÍME ODMĚNU
- Mám sundat leták na kolo? - Nech ho tam.
Dobře.
Andreo?
Zlato?
Promiň.
Pojď se najíst.
Andreo?
Zlato?
Idalio?
Idalio!
Do Salazaru prosím.
Neviděl jste malou holku?
Jdi do krámu pana Chucha a řekni všem, co se stalo.
Ty skoč na trh. Ať nám zavolají.
Řekni to všem sousedům. Rychle prosím.
Promiňte, neviděla jste tuhle holku?
Ne.
Podle průzkumů se počet úmrtí snížil o 41 %
a nakažení o 16 %…
Volá Ruy, ztiš to prosím.
Dobře.
Co se děje?
Cože?
Jak je to možný?
Ne! Kurva!
Počkej, Julio, budu řídit.
- Co se děje? Kam jedeš? - Zůstaň tu, dobře?
Jasně, neboj.
Nemůžu čekat 24 hodin, dcera je nezvěstná!
- Fajn, zavolám za 24 hodin. - Zeptej se na trhu.
Dej mi vědět. Spěchej.
Co se stalo?
Nevím.
- Sousedská skupina? - Jo.
- Ví to její kamarádi? - Voláme jim.
Jak jsi to mohl dopustit?
Ruyi, strýc je v bezpečnostní radě.
- Třeba nám pomůže. - Super, díky.
Jo, je jí sedm.
Idalio?
- Co? - Co měla na sobě?
Uniformu. Možná se převlékla. Podívám se do skříně.
Zjistíme, jestli má uniformu. Poděkuj za mě tátovi. Vážně.
Julio.
Vidělas její uniformu?
Takže tu žijí čtyři lidé?
Žijeme tu devět let.
Žena, já, Idalia a samozřejmě má dcera.
- Nějaké poznávací znamení? - Na krku má pihu.
- Na které straně? - No…
Na pravé.
- Na pravé? - Ano.
- Ještě něco? - Dáte si něco?
Kávu, prosím.
No, má… Máte její fotku.
- Potřebujeme… - Proč jste ještě tady?
Páni!
Je to velký dům.
Ano.
Jak dlouho pro ně pracujete?
Od svých patnácti let.
Začala jsem pracovat pro Juliinu matku.
Všimla jsem si, že si tykáte.
Jak se jmenujete příjmením?
- Proč? - Jen pár otázek.
- Co je? - Co se děje?
- Chtějí mě vyslýchat. - Proč venku?
Musíme se jí zeptat na pár otázek na policejní stanici.
- Koho? - Idalii.
- Většinou je to někdo blízký rodině. - Co tím chcete říct? Idalio?
- Julio, nechci jít. - Neboj, nenechám je.
- Nikam ji neberete. - Žije tu!
Prohledali jsme…
Měli byste zatýkat ty kriminálníky u metra.
No tak…
- Vážně? - Tohle je chyba.
Nemáte k tomu žádný důvod.
Nechte ji jít a najděte moji dceru.
- Je nezvěstná už hodiny. - Neboj, Idalio.
- Nechte ji prosím jít! - Najdi někoho, kdo pomůže.
- Dobře. - Idalio, bude to v pořádku.
- Máš telefon? - Jo.
- Neskutečné. - Ruyi, nenech je s ní odjet.
Cože? Ne.
- Kam jdeš? - Najít svou dceru.
Neviděli jste tuhle dívku?
- Nešla tudy dneska? - Ne.
Jste si jistí?
Ano, jsme.
- Neviděli jsme ji. - Díky.
Byl jsem tu první.
Nedrž mě.
Ahoj.
Andreo.
Díky, že mě schováte.
Nechci vidět rodiče.
Tamhle je postel.
Díky.
Její manžel je ve vězení.
- To nic neznamená. - Odstupte prosím.
Tohle je absurdní, strážníku.
Jde tu o peníze?
Samozřejmě že ne.
Tak proč po ní nepátráte?
Co tím myslíte? Pátráme.
- Víte, co tím myslím. - Haló?
- Concho. - Mami?
Andrea utekla, viní mě.
- Odváží mě. - Proč máte telefon?
Zavřete zadní okno.
Mary, zavolej Pancha! Ať přijede s taxíkem.
Mámu odváží policie.
Jak jako policie?
Co provedla?
Neměla čas mi to říct, ale prý ta holka utekla.
- Andrea? - Kdo jiný?
- Jak můžou podezírat ji? - Netuším.
Haló?
Ano, ta holka je nezvěstná. Chtějí to hodit na ni.
Můžeš mi poslat číslo na Juliu?
Julia musí být strachy bez sebe.
Hlídej dům, pojedu se podívat, co můžu udělat.
Andreo?
Co tady děláš?
Utekla jsem.
Jsi v pořádku.
Ano.
- Haló? - Julio, tady Concha.
- Concho, co… - Andrea je u nás.
Počkat, cože?
Přijela sama.
Je s tebou?
Jo.
- Je v pořádku? - Ano, Julio, je v pořádku.
Jen je trochu vystrašená z toho, co se děje.
Je tu se mnou, jedeme za vámi.
Jak se tam dostala?
Přijela autobusem.
Concho, řekni jí prosím, že se nic neděje,
že ji máme moc rádi.
Řekni jí, že se nemá čeho bát, že na ni čekáme.
A řekni jí, že ji mám moc ráda.
Je to ona?
Nevím. Ano, je to Concha.
- Pojď sem, zlato! - To je úleva.
Zlatíčko.
- Vezmu ji dovnitř. - Dobře.
Tak jo.
- Pojď. - Jdeme.
- Neuvěřitelný. - Pane jo.
Nespala jsem.
Vážně?
Měla bys jí spát, zlato, byl to dlouhý den.
Půjdu spát, ale přestaň brečet, mami.
Můžu si dát mléko a sušenky?
Nevím, co jí říct.
Jo, je to těžký.
- Nemůžeme jí říct, že nesmí ven. - To ne.
Musíme to promyslet.
Kurva.
- Co je, Fauste? - Konečně spí?
Ne, chtěla mléko a sušenky.
Donesu jí to.
- Vážně? - Potřebujete si oddychnout.
Uložím ji.
Tak jo, díky.
Zadělává si na cukrovku.
Můžu si jednu dát?
Víc jich nemám. Na.
Díky.
Co tahle, Andy?
Ne, to je Kde je Valda, ne pohádka na dobrou noc.
Dobře, tak kterou?
Tu s čarodějnicí,
i když z ní mám noční můry.
Vážně?
Tak jo.
Zlá dáma.
Tohle je ono. Ta zlá dáma vypadá jako čarodějnice.
Tak jo.
Podívej, máš postel plnou drobků.
Tak jo.
Neříkej to Idalii, dobře?
Tak jo. To je lepší.
Chceš,
abych přečetl tu část s vlkem?
Ne, Zlou dámu, ale od začátku.
Dobře, od začátku.
„Ve dne zlá dáma křičela:
- „Bolí mě nohy.“ - Ne tak nahlas.
Dobře, promiň.
„Bolí mě nohy.
Můžou za to všichni kolem.
Mám mozoly a to mě štve.
Musím křičet a řvát.“
A odpoledne zlá dáma říkala:
„Co mám dělat? Všechny nenávidím. Je to jejich chyba, že mě bolí nohy.“
V noci se zlá dáma modlila:
„Jak budu tady
nebo u moře chodit?
Pomůže mi písek?
Musím to zjistit.“
Překlad titulků: Lucie Tatransky