Не хочу, щоб Андреа ходила до психолога.
Треба було думати раніше, не можна ігнорувати постанови суду.
І я попереджаю, тепер Хулія буде битися до кінця.
Я помру, якщо втрачу її.
Я казала: суд безсердечний, але ти маєш довіряти мені.
Усе можливе.
Однак я раджу тобі підсилити своє досьє.
Добре.
Навіть без офіційного звинувачення твоє звільнення виглядає кепсько.
Ти маєш активно перебудувати своє життя.
Звісно. Наприклад?
Тобі не сподобається, але треба потерпіти.
Я згоден на все.
-Справді? -Так.
Більшість хлопців тікають.
Хочеш намочити ніжки?
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Адвокате?
Терміново підпишіть ці документи.
Есперансіто, терміново випий зі мною.
Годі тобі, сьогодні п'ятниця.
Привіт, я ваш друг, Хосе Марія Яспік. Ви можете пам'ятати мене з фільмів та ТВ.
Але сьогодні я хочу сказати вам дещо дуже важливе.
Ця секретарка стала жертвою домагань.
Адвокат — однозначно консервативний чоловік,
робив непристойні коментарі та чіплявся до її, що неприйнятно
в демократичному суспільстві,
через що його колега почувалася некомфортно на робочому місці.
Це більше недопустимо. Ці неоліберальні речі — справа минулого.
Наші колежанки мають ключове значення для побудови нової Мексики.
Ось чому ми маємо підтримувати та поважати їх,
бо їхня краса та вишукана природа роблять світ кращим.
Що ж, відео скінчилося, народ.
Я маю показувати його до початку практики.
Я просто дотримуюся правил.
Представимося. Я Сільвіо, мені 60.
Колишній залежний і мачо.
Колишній мачо…
Що таке, друже?
Розкажеш жарт усім?
Що ж, продовжимо.
Що привело вас сюди? Як ви опинилися тут? Чого очікуєте?
Хто-небудь?
Ну ж бо, рано чи пізно всі мають сказати.
Так і думав.
Сміливці є?
Андреа, припини. Достатньо.
-Привіт, Хосе. -Привіт.
Нам так і не відповіли в чаті про вартість, тож тримай.
-Так, забагато людей. -Ось.
Ми залишили вам місце.
-Гаразд. -Ходімо.
-Привіт, Хосе. -Як справи?
Добре.
Агов, не продавай моє, я повернуся.
Як ти, Івано?
Як життя, Хуліє? Я гадала, ти не прийдеш.
Ось. Через сходи тут повно людей.
Подивися захід для мами з дочкою:
«Від панянок до воїнок». Він після обіду.
Яке миле місце.
Ось сюди, сонечко.
Що ж, розкладемося.
Я навіть із ліжка не хотіла вилізати.
Що з тобою таке?
Пізніше розкажу.
-Ніхто нас тут не побачить, навіть Бог. -Бога немає.
Є лише всесвіт.
Мамо, ми сьогодні спатимемо в нас вдома чи в тебе?
Я не знаю, подивимося.
Краще б ми продавали туалетний папір.
Я Хуан Камарена, бухгалтер.
Працюю в офісі державного прокурора. Власне, мене сюди прислали.
Чому, друже?
Ну…
Якщо чесно, були непорозуміння з деякими колегами.
Особливо з однією.
Якщо чесно,
вона зробила з мухи слона.
Як я завжди кажу, справа в повазі.
Самі знаєте.
Гадаю, сьогодні не можна нічого говорити жінкам.
Не можна навіть бути милими з ними, бо можна образити.
Я Есекель Рамірес, Есе для друзів.
Займаюся неофіційною торгівлею.
Я тут, бо дівчина погрожувала піти від мене.
Ось що вона мені сказала. Торочить, що я женоненависник.
Я не вважаю себе поганим.
Я дбаю про неї, у дітей є все необхідне.
Я Руй. Я тут, бо моя адвокатеса порадила.
Сказала, що сертифікат допоможе мені
отримати опіку над дочкою.
Я завжди підтримував феміністичний рух. Чуєте?
Так…
-Я хочу деконстроювати себе. -Перепрошую?
-Я хочу деконстроювати себе. -Деконстроювати себе?
Пробач, я не вірю в цю «деконструкцію».
Багато галасу з нічого.
БАЗАРІЙ
МАМА ЛЕВ
ХАЙ ЖИВЕ ВУЛЬВА
ЖІНОЧІ, ЧОЛОВІЧІ
-Хочете подивитися інші дизайни? -Ні, дякую.
Бачив, як Хосе глянула на мене, коли я зайшла?
А Елена не привіталася, просто проігнорувала.
Гадаєш, це через шоу Руя?
Невже все місто чуло його?
Плітки швидкі.
І ще швидші між понтовими феміністками з таблоїдів.
То ти скажеш мені чи як?
Усе просто, я розлучилася.
Якщо розкажу все, то розплачуся перед усіма.
Хіба це не суть фемінізму? Щоб було зручно плакати перед спільнотою?
-Відвали. -Ходи сюди, сонечко.
Я ніколи так не почувалася.
З розбитим серцем.
І не через кінець шлюбу, а через його поведінку.
Наче злісна скотина.
Так егоїстично.
Вибачте мене, дякую.
Дивний хлопець.
Чорт, що він їв?
-Замовкни, ідіот. -Як гидко.
Агов. Де ти взяла цю сукню?
Я сказала мамі, що оскільки всі можуть бути вільними,
я вільна бути принцесою.
Вона мене підтримала.
Справді?
Круто. Мені не можна їсти цукор.
Що саме ти їй сказала?
Мої мами не розуміють мене.
Мабуть, вони купити його тобі, бо в них буде дитина.
Це неможливо, мої батьки неодружені.
Мої батьки розійшлися і тепер жахливо сваряться.
Схоже, у вас теж усе добре.
Натовп більший за минулорічний.
Багато кривляк просто походжають.
Хуліє, у тебе все добре?
Ти щаслива?
Власне, я трохи спантеличена.
Ми забронювали минулорічне місце, а нас виштовхали до туалету.
Так, ми надаємо перевагу незалежним митцям.
І що?
«І що»?
Ви ж наче працюєте над кампанією «Найка».
І через це я менш незалежна.
Та ти знущаєшся?
Це Раіса сказала?
Ні, її дівчина.
А це мав бути секрет абощо?
Та все нормально.
Ти офіційна представниця маркетингового фемінізму.
Збіса чудово.
Круто.
Просто неймовірно!
Оце нахаба!
Привіт, я Ла Мала, тобто «погана».
Не тому, що я схожа на наркоторговицю,
а тому, що батьки ненавиділи мене й назвали Марія Лаура.
В історії фемінізму були зміни.
Наприклад, мова.
Ми всі звикаємо, використовуємо нейтральну мову.
Та я все одно збентежена.
Як сказати «дами» нейтральною мовою?
Саме так. Я про це й кажу.
Це пастка вампіра, нациста, гетеро-патріарха.
Я жінка, так. Я жінка й лесбійка.
Я дівчина. Багато з вас думають:
«Вона лесбійка та…»
Я жінка та лесбійка.
Хай вам не подобається, та нічого мене обмежувати.
Я лесбійка й пишаюся цим.
Гаразд, джентльмени, спробуйте згадати моменти, коли ви були жертвами насилля.
Спробуйте згадати.
Якщо чесно,
не пам'ятаю, щоб мені забороняли хоч щось робити.
Коли тато чув,
як я або інші діти плачуть, він шльопав нас, це й усе.
Покажи почуття — тебе вдарять.
Важко, так?
Та не дуже.
Він бився, наче дівча.
У мене не було тата,
мама виховувала мене сама, й вона була чудовою мамою.
Можливо, через суспільство
я відчував тиск, що треба стати успішним.
Не забувайте, що моя колишня заробляла більше за мене.
Але вона з багатої сім'ї.
Ми відчуваємо, що наша цінність залежить від зароблених грошей.
-Хочеш води, Маріє? -Так, дякую.
Смакота.
Добре. Молодці, хлопці! Тепер запропонуй іще.
А ти, Рує, не впевнений, що хочеш пити.
-Гаразд. -Почали.
Хочеш?
Навіть не знаю.
Чудово, молодці.
Він каже, що не знає, а ти все одно налий йому склянку.
Рує, ти можеш узяти склянку,
але не пий. Уперед.
Хочеш?
А тепер змусь його випити.
Пий.
Не хочу.
Він не хоче.
Змусь його. Ну ж бо.
-Ти маєш. -Що?
Ну ж бо, пий.
Гаразд, молодці.
Що ми зрозуміли?
Не можна змушувати когось пити воду.
Так? Не можна змушувати людей.
Ось що значить згода.
-Ви мене розумієте? -Так.
Стривайте, не йдіть.
Зробимо ще одну маленьку вправу.
-Рує, ти знову Марія. Лягай. -Нащо?
Ляж на спину. Марія буде непритомна.
Ти не можеш говорити. Не можеш сказати «так» чи «ні».
Даніеле, налий Марії води та змусь випити.
Але ж він спить.
У цьому і справа. Змусь його.
Уперед.
То що ви зрозуміли?
Непритомні, п'яні, обдовбані
не приймають рішень.
Давайте прояснімо, друзі.
Ми говоримо не про воду, ми говоримо про секс.
Дякую.
Ж, М
ЖІНОЧИЙ, ЧОЛОВІЧИЙ
Перепрошую?
У вас є туалетний папір?
-Дякую. -Тримайте.
Кави?
Я прийшов із миром.
Звідки ти знав, що я тут?
Я ж слідкую за твоїм інстаграмом,
та й хотів купити витвір мистецтва для офісу.
Базар крутий.
Пробач, «Базарія».
Дай мені хвилинку.
Якщо Андреа спуститься, приведи її до мене.
Звісно.
Дякую.
-Хочеш щось? -Будь-яку гидоту.
Чому вам дали місце біля туалету?
Не знаю.
Раіса!
Привіт, Андреа!
-Привіт, Ро. -Привіт.
-Що ти тут робиш? -Я прийшла допомогти мамі.
Ти голодна? Хочеш тако?
-Так. -Яке?
Зі свининою.
-Але це з грибами. -Хай буде.
Дивися, це Камерон.
-Привіт. -Вітаю.
Я її дівчина.
Ні, Роміна її дівчина.
Я дівчина Раіси та Роміни.
Так не можна.
Нам можна.
Це малюк?
Так, згори ще є. Принести тобі?
Ні, дякую. Я не дуже люблю малюків.
Андреа, якого біса?
Я ж сказала бути згори.
Як життя?
-Пробач, ми дали їй тако. -Чудово.
-З грибами. -Дякую.
Піднімайся, коли закінчиш.
-Побачимося, дівчата. -Бувай.
-Що? -Їй треба до мого стоматолога.
Ти не проти?
-Він тобі подобається? -Трохи.
Трохи?
Вони дали їй тако.
Я не дуже голодна.
Ми можемо поговорити?
Прошу, лише кілька хвилин.
Я й так надовго залишила Хіко одного.
-Коли це все закінчиться? -Пізно.
Тим паче, я з Андреа.
Я облажався.
Я занадто рознервувався, коли ти розказала мені про Руя. Пробач.
Ми наче побігли поперед батька в пекло.
Я не хотіла тиснути.
-Розумієш? Я… -Я хочу бути з тобою, Хуліє.
Я заплуталася.
Я маю розказати Андреа про нас, щойно все вгамується.
Та якщо ти будеш терплячим, подивимося, що буде.
Гаразд.
Добре.
Ти доїла, сонечко?
Ходімо.
Уперше це сталося, коли в нас з'явився хлопчик.
Вона була наче
сумна, і я втратив терпіння.
Я не знав, що робити.
Розумієте? Щоразу,
коли я намагався співчувати, я зривався на ній.
Я був таким безпорадним.
Лікар сказав,
що це якась післяродова депресія і це не її провина.
Але відтоді,
щоразу, коли мені щось не подобається чи я щось не розумію,
я починаю грубити їй.
Не знаю, чи пов'язано це з моїм важким дитинством, коли я терпів,
поки не втік.
Я не хочу ображати своїх дітей.
Цей день відкрив мені очі. Розумієте? Він був таким…
Я відчував сильний тиск
і все таке.
Ну…
Я нікому цього не казав,
та мені справді цікаво, чому тато пішов від нас.
Можливо, саме через це я доколупуюся до себе, що я недостатньо хороший.
Боюся…
Боюся пробувати те, що хочу.
Боюся…
що я поганий приклад для дочки,
я розчаровую колишню дружину.
Я боюся, що мама не пишається мною.
Не знаю. Можливо,
я не та людина,
якою хотів би бути.
Я слухав тебе й гадаю, що ти хороший тато.
Я б пишався.
Я погоджуюся з ним, Рує. Гадаю,
ти багато дав своїй сім'ї.
Ти віддаєш свій час, свою любов, свою увагу.
Я вдячний усім вам, що наважилися прийти сюди сьогодні.
Це говорить про ваше бажання рости, дорослішати.
Сільвіо, дякую.
Дуже дякую.
Пробачте, але мені треба бігти.
Щоб зробити все правильно.
Дідько, так!
Чорт!
Так!
Дякую, Сільвіо!
Якщо так буде надалі, я залишуся геть один.
Мабуть, далі без перерв. Ви розбігаєтеся.
-Так? -Це я.
-Я спущу її. -Ми можемо поговорити?
Гаразд, я впущу тебе.
Мала?
Тату!
Як справи?
Хочеш помалювати?
Звісно, але пізніше, удома.
Тут усе є.
Я хочу поговорити з мамою.
Якщо хочете,
я зводжу Анді на кукурудзу.
Це ж безпечно?
Іти пів кварталу, і вона з Фаусто.
Ходімо, Анді. Поїмо кукурудзу.
Ходімо.
-Іди. -Ходи зі мною.
Скоро побачимося, сонечко.
Важко бачити тебе з іншим.
Ти намагався викреслити мене з життя дочки.
Усе вийшло з-під контролю.
Це найгірше, що ти міг зробити
мені та Андреа.
Я був дурнем.
Пробач мені.
Байдуже, що скаже суддя.
Давай сходимо до психолога,
але разом придумаємо
й поділимо час, як нам хочеться.
Домовилися?
Згода.
Ми й тобі принесли, тату.
Смакота! Ходи сюди.
Дай вкусити, у мене руки зайняті.
Побачимося. Бувай, Анді.
-Бувай. -Бувай, Рує.
-Дякую. -Будь ласка.
Дивися, тату, поліція.
-Добрий вечір. -Ви щось хотіли?
Могли б і подзвонити щодо громадських робіт.
Сідайте, будь ласка.
Не хвилюйся, кохана.
-Я заберу тебе завтра. -Дякую, любий.
Як вона відреагувала, коли копи забрали її?
Клятий Руй.
Лажаєш із 2001 року.
Я бачила, як ти лажав набагато раніше.
Не картай себе, королю.
Жалісливий король, засранець.
-Я не хочу втратити Хулію. -Ти не втратиш її.
Вона мати твоєї дитини, придурку. Ти б не втратив її, навіть якби хотів.
Життя безглузде без неї, у ньому немає сенсу.
Навіщо навіть намагатися?
Це говорить твоє романтичне кохання, ідіоте.
Скажи йому
замовкнути.
«Романтичне кохання».
Пішло воно в сраку.
Мене нудить, коли ти закоханий.
Ти гірша. Я бачив, що ти ще гірша.
Набагато гірша. Тож замовкни.
Я запала на мамину лікарку!
Та годі тобі.
-Скільки їй? -Тридцять.
Ти лисиця!
Хитра лисиця.
Переклад субтитрів: Юрій Лаховський