‎Nu vreau să-mi duc fata la psiholog.
‎Trebuia să te gândești înainte. ‎Ordinul judecătoresc e sfânt.
‎Și stai să vezi!
‎După tot ce s-a întâmplat, ‎Julia va lupta din răsputeri.
‎Nu. Dacă o pierd, mor.
‎Legea e de piatră, ‎dar tu ai încredere în mine.
‎Orice e posibil.
‎Dar te sfătuiesc să iei niște măsuri, ‎să-ți consolidezi cazul.
‎Da.
‎Fiindcă și fără plângere penală, ‎demiterea ta nu arată bine deloc.
‎Trebuie să iei măsuri, ‎să faci ceva să-ți reconstruiești viața.
‎Sigur, dar ce?
‎N-o să-ți placă, dar trebuie să suporți.
‎Fac tot ce e nevoie.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Să vedem, ‎fiindcă majoritatea o iau la fugă.
‎Nu vrei să intri și tu puțin?
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Domnule avocat?
‎Am nevoie urgent de niște semnături.
‎Eu am nevoie urgent ‎să ies la un pahar cu tine.
‎Haide, e vineri!
‎Bună, sunt José María Yazpik.
‎Poate mă știi din filme ‎și de la televizor,
‎dar azi vreau să-ți vorbesc ‎despre ceva foarte important.
‎Această secretară tocmai a fost ‎victima hărțuirii sexuale.
‎Avocatul, în mod evident un conservator,
‎a făcut comentarii impertinente ‎și avansuri inacceptabile
‎într-o societate democratică,
‎făcându-și colega ‎să se simtă prost la locul de muncă.
‎Nu mai merge așa.
‎Aceste practici neoliberale ‎sunt de domeniul trecutului.
‎Colegele noastre sunt esențiale ‎pentru construcția unui nou Mexic.
‎Așa că trebuie sprijinite și respectate.
‎Căci cu frumusețea și delicatețea lor,
‎fac lumea mai bună.
‎Ăsta a fost filmul, prieteni.
‎Mi s-a cerut să-l difuzez ‎înainte să încep atelierul
‎și unele lucruri trebuie făcute, ‎chiar dacă nu vrei.
‎Să ne prezentăm.
‎Eu sunt Silvio, am 52 de ani.
‎Sunt dependent și misogin ‎în curs de recuperare.
‎Auzi la el!
‎Ce e, prietene?
‎Ce te amuză?
‎Zi-ne și nouă.
‎Bun, să continuăm.
‎Cum ați ajuns aici și ce așteptări aveți?
‎Nimeni?
‎Îndrăzniți, oricum vom vorbi toți ‎mai devreme sau mai târziu.
‎Mă gândeam eu.
‎Nimeni?
‎Andrea, termină.
‎- Bună, Jose. ‎- Bună.
‎Nu ni s-a răspuns în legătură cu taxa, ‎dar o plătim acum.
‎- Da, prea multă lume. ‎- Poftim.
‎Dar v-am păstrat loc.
‎- Bine. ‎- Haide!
‎- Bună, Jose. ‎- Ce faci?
‎Bine.
‎Să nu mi-o vinzi. Mă întorc după ea.
‎- Ce mai faci, Ivana? ‎- Dar tu, Julia? Credeam că nu veniți.
‎Aici e. Trece multă lume, datorită scării.
‎Îți recomand activitatea mamă-fiică ‎„Din domnițe, războinice”.
‎E după-amiază.
‎Ce frumos e aici!
‎Aici e, scumpo.
‎Să ne-apucăm de treabă!
‎Azi nu-mi venea să mă ridic din pat.
‎- Dar ce e cu tine? ‎- Îți zic mai târziu.
‎Aici n-o să ne vadă nici Dumnezeu.
‎Nu există Dumnezeu.
‎Doar universul.
‎Mamă, o să dormim acasă ori la tine?
‎Nu știu, fetițo, o să vedem.
‎Mai bine am vinde hârtie igienică.
‎Sunt Juan Camarena, sunt contabil.
‎Lucrez la Procuratură. ‎De fapt, ei m-au trimis aici.
‎De ce?
‎Păi…
‎Sincer, a fost o neînțelegere ‎cu niște colege de birou.
‎Știți? Mai ales cu una dintre ele.
‎Sincer să fiu,
‎a făcut din țânțar armăsar.
‎Fiindcă, așa cum zic mereu, eu le respect.
‎Dar…
‎Mi se pare că fetelor de azi ‎nu le mai poți spune nimic.
‎Nu mai poți nici să fii amabil cu ele, ‎totul le deranjează.
‎Sunt Ezequiel Ramírez, ‎prietenii îmi spun Eze.
‎Lucrez în comerțul la negru.
‎Am venit fiindcă altfel mă părăsea iubita.
‎Așa mi-a zis. ‎Îmi tot spune că mă port urât cu ea.
‎Nu cred că sunt un om rău.
‎Am grijă de ea ‎și copiilor nu le lipsește nimic.
‎Sunt Ruy. Sincer, sunt aici ‎fiindcă m-a trimis avocata.
‎Zice că hârtia asta o să mă ajute
‎să câștig custodia fetei mele.
‎Dar adevărul e că am sprijinit ‎mișcarea feministă întotdeauna.
‎Da…
‎- Vreau să mă deconstruiesc. ‎- Poftim?
‎Să mă deconstruiesc.
‎Să te deconstruiești.
‎Mă scuzați, dar nu prea cred ‎în deconstrucția asta.
‎Mi se pare o vorbă goală.
‎BAZARĂ
‎MAMĂ LEOAICĂ
‎TRĂIASCĂ VAGINUL
‎FEMININ(Ă), MASCULIN(Ă)
‎Îți arăt alte modele?
‎Nu, mulțumesc.
‎Ai văzut cum s-a uitat la mine Jose ‎când am intrat?
‎Elena nici n-a salutat, m-a ignorat.
‎O fi de vină emisiunea lui Ruy?
‎Dar chiar a aflat tot orașul?
‎Zvonurile circulă.
‎Și feministele progresiste bârfesc ‎mai rău ca ziarele de scandal.
‎Ai de gând să-mi spui?
‎E simplu, am divorțat.
‎Dacă-ți povestesc, ‎o să plâng de față cu toți și toate.
‎Nu ăsta e scopul feminismului?
‎Să poți plânge în comunitate?
‎- Scutește-mă! ‎- Nu, vino încoace, micuțo!
‎Nu m-am simțit niciodată așa,
‎cu inima pur și simplu zdrobită.
‎Nu pentru că ne-am despărțit, ‎ci pentru felul cum s-a purtat.
‎Ca un om de tot rahatul.
‎Cu egoism pur.
‎Mă scuzați, mulțumesc.
‎Ce ciudat!
‎Ce dracu' o fi mâncat?
‎- Taci, tâmpitule. ‎- Ce scârbos!
‎Auzi?
‎Cum ai făcut rost de rochia asta?
‎I-am zis mamei ‎că, dacă toți și toate suntem liberi,
‎sunt liberă să fiu prințesă.
‎- Și ea m-a înțeles. ‎- Serios?
‎Ce tare! Eu n-am voie să mănânc dulciuri.
‎Cum anume i-ai spus?
‎Pe mine nu mă înțeleg mamele mele.
‎Sigur ți-au cumpărat-o ‎fiindcă vor avea alt copil.
‎Ba nu, părinții mei s-au „descăsătorit”.
‎Părinții mei s-au despărțit ‎și acum se ceartă mai rău.
‎Și vouă pare să vă meargă super. ‎E mai multă lume decât anul trecut.
‎Sunt și mulți care vin degeaba, ‎să caște gura.
‎Tu ești bine, Julia?
‎Ești mulțumită?
‎Sincer, sunt cam nedumerită.
‎Am rezervat același loc, ‎dar suntem lângă toaletă.
‎Da, fiindcă acordăm prioritate ‎artiștilor independenți.
‎Și?
‎Cum adică?
‎Nu lucrai pentru campania Nike?
‎Deci sunt mai puțin independentă.
‎Evident, glumești?
‎V-a informat Raiza?
‎Nu, mi-a zis iubita ei.
‎Dar era cumva secret?
‎Nu-i ceva rău.
‎Ești reprezentanta oficială ‎a feminismului comercial.
‎Minunat!
‎Super!
‎Incredibil!
‎Ce tupeu!
‎Bună, eu sunt La Mala, „reaua”.
‎Nu fiindcă aduc a narcotraficant,
‎ci fiindcă părinții mă urau ‎și m-au botezat María Laura.
‎Au existat unele schimbări ‎în istoria feminismului.
‎De pildă, în limbaj.
‎Toți și toate încercăm să ne adaptăm,
‎dar eu am nelămuriri.
‎De exemplu, cum se spune „doamne” ‎în limbaj inclusiv?
‎Exact. Asta vreau să zic.
‎E o capcană ‎a hetero-patriarhatului nazist și rău.
‎Da, sunt femeie. Sunt femeie și lesbiană.
‎Sunt fată. Știu că mulți își zic:
‎„E tip și e lesbian?”
‎Sunt femeie și lesbiană.
‎Poate nu vă place, dar nu mă limitați.
‎Sunt o lesbiană mândră.
‎Prieteni, să încercăm ‎să ne amintim acele momente
‎în care am fost victimele violenței.
‎Săpați în memorie.
‎Sincer,
‎eu nu-mi amintesc ‎să nu fi avut voie să fac ceva.
‎E drept că tata, de câte ori ne auzea
‎bocind pe noi, băieții, ‎ne plesnea, dar atât.
‎Dacă-ți arăți sentimentele, vei fi lovit.
‎E greu, nu?
‎Păi… nu chiar.
‎Dădea ca o fetiță.
‎Eu n-am avut tată.
‎Mama m-a crescut singură ‎și a fost o mamă bună.
‎Poate că pe plan social,
‎am simțit presiunea de a avea succes.
‎Țineți cont că fosta soție câștiga ‎mai mult decât mine.
‎Și vine dintr-o familie cu bani.
‎Simțim că valoarea noastră ‎e determinată de câți bani câștigăm.
‎- Vrei apă, Maria? ‎- Da.
‎Da, mulțumesc.
‎Ce bună e!
‎Bine. Acum oferă-i din nou, Daniel,
‎dar tu, Ruy, nu știi dacă vrei.
‎- Am înțeles. ‎- Haideți.
‎Vrei?
‎Ce să zic? Nu știu.
‎Foarte bine, prieteni, excelent.
‎Acum, deși el a zis că nu știe,
‎tu îi torni totuși, da?
‎Ruy, tu o accepți,
‎dar n-o bei.
‎Bine.
‎Vrei apă?
‎Acum tu, Daniel,
‎oblig-o s-o bea.
‎Bea-o!
‎Nu.
‎- Nu vrea. ‎- Dă-i-o cu forța!
‎S-o bea!
‎Haide!
‎- Bea-o! ‎- Poftim? Nu!
‎Nu!
‎Bine, prieteni!
‎La ce am asistat?
‎Nimeni nu poate obliga pe altcineva ‎să bea apă cu forța. De acord?
‎Exact așa e și cu consimțământul. E clar?
‎- Da? ‎- Da.
‎Unde plecați? ‎Facem rapid încă un exercițiu.
‎Ruy, tu ești tot Maria. ‎Întinde-te cu fața în sus, te rog.
‎Acum, prieteni, Maria e inconștientă.
‎Așa că nu poți vorbi, Ruy. ‎Nu poți spune nici „da”, nici „nu”.
‎Tu, Daniel, toarnă un pahar de apă ‎și dă-i-l Mariei, te rog.
‎- Dar nu e trează. ‎- Tocmai.
‎Dă-i apă cu forța.
‎Oblig-o, haide!
‎La ce am asistat?
‎Nicio persoană care e inconștientă, ‎beată sau drogată
‎nu e aptă să ia o decizie.
‎Să ne înțelegem, prieteni!
‎Nu vorbim despre apă, vorbim despre sex.
‎Mulțumesc.
‎FE, MI
‎FEMININ, MASCULIN
‎Scuză-mă! Ai hârtie igienică? ‎Nu e la baie.
‎- Mulțumesc. ‎- Poftim.
‎Espresso?
‎Vin cu gânduri pașnice.
‎De unde știai că-s aici?
‎Te urmăresc pe Instagram, evident,
‎dar voiam și tablouri pentru cabinet.
‎E foarte tare bazarul.
‎Scuze, bazara.
‎Așteaptă o clipă.
‎Când coboară Andrea, adu-o la mine.
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎- Ce să-ți iau? ‎- Ce pare mai nesănătos.
‎De ce v-au dat loc lângă baie?
‎Nu știu.
‎Raiza!
‎Bună, Andrea!
‎- Bună, Ro. ‎- Bună!
‎- Ce cauți aici? ‎- Am venit s-o ajut pe mama.
‎Ți-e foame? Vrei niște ‎tacos?
‎- Da. ‎- De care?
‎Pastor.
‎- Dar să știi că sunt cu ciuperci. ‎- Merge.
‎Uite, ți-o prezint pe Cameron.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎Sunt iubita ei.
‎Nu, Romina e iubita ei.
‎Sunt iubita Raizei și a Rominei.
‎Nu e voie.
‎Noi avem voie.
‎Ce ai acolo, un bebeluș?
‎Da, sunt sus. Vrei să-ți aduc unul?
‎Nu, mulțumesc. Nu prea-mi plac bebelușii.
‎Andrea, ce naiba?
‎Ți-am zis să rămâi sus.
‎Ce faceți?
‎- I-am dat ‎tacos pastor. ‎- Super.
‎- Dar cu ciuperci. ‎- Super.
‎Urci când termini de mâncat.
‎- Ne mai vedem. ‎- Pa.
‎S-a dus să-l vadă pe dentistul meu.
‎Te deranjează?
‎- Ți-e simpatic? ‎- Oarecum.
‎Oarecum?
‎I-au dat ‎tacos.
‎Nu prea mi-e foame.
‎Putem vorbi?
‎Te rog, măcar două minute.
‎Xico e singur la stand de prea mult timp.
‎- La ce oră se termină? ‎- Târziu.
‎Mai ales că e și Andrea cu mine.
‎Am făcut o tâmpenie.
‎Am exagerat când mi-ai zis de Ruy.
‎Iartă-mă.
‎Oricum ne cam grăbiserăm.
‎N-am vrut să te presez.
‎- Sunt… ‎- Vreau să fiu cu tine, Julia.
‎Sunt vraiște.
‎Și trebuie să-i spun Andreei de noi ‎când se mai liniștesc lucrurile.
‎Dar, dacă ai răbdare, putem încerca.
‎Bine.
‎Bine, atunci.
‎Ai terminat, scumpo?
‎Haide!
‎Prima oară s-a întâmplat
‎când s-a născut băiatul.
‎Fiindcă ea era foarte tristă ‎și eu mi-am pierdut răbdarea.
‎Nu știam ce să fac.
‎Știți? Și parcă
‎de câte ori voiam să vorbim, ‎mă răzbunam pe ea.
‎Mă simțeam neputincios.
‎Medicul a zis apoi
‎că era depresie postnatală ‎și nu era vina ei.
‎Dar de atunci,
‎de câte ori nu-mi place ‎sau nu înțeleg ceva,
‎ajung s-o plesnesc.
‎Nu știu dacă e fiindcă și mie ‎mi s-au făcut lucruri rele când eram mic,
‎până n-am mai suportat și am fugit.
‎Nu vreau să-mi bat copiii.
‎Mie ziua asta mi-a deschis ochii.
‎Știți? A fost…
‎Am simțit presiunea de a fi puternic
‎și așa mai departe, fiindcă…
‎Mă…
‎N-am zis asta niciodată,
‎dar sigur că mă întreb ‎de ce ne-a părăsit tata.
‎Poate de asta mă simt neimportant ‎sau cred că nu sunt de ajuns.
‎Mi-e teamă…
‎Mi-a fost teamă să fac ‎ceea ce-mi doresc cu adevărat.
‎Mi-e teamă…
‎că nu dau un exemplu bun fetiței,
‎că mi-am dezamăgit fosta soție,
‎că mama nu e mândră de mine.
‎Nu știu, poate că nu sunt
‎omul… care mi-aș dori să fiu.
‎Din câte ne-ai zis, ‎cred că ești un tată bun.
‎Eu aș fi mândru de asta.
‎Sunt de acord cu el, Ruy.
‎Ai dăruit mult familiei tale.
‎Dragostea ta, timpul tău
‎atenția ta.
‎Să știți că vă sunt recunoscător tuturor
‎că sunteți aici.
‎Asta dovedește că vreți
‎să evoluați, să vă maturizați.
‎Silvio, mulțumesc!
‎Mulțumesc mult!
‎Scuzați-mă, trebuie să plec.
‎O să îndrept lucrurile.
‎O să le îndrept, la dracu'!
‎Fir-ar să fie!
‎La naiba!
‎Mulțumesc, Silvio!
‎Dacă o ținem așa, o să rămân singur.
‎Nu vă mai dau pauze, că plecați.
‎- Da? ‎- Eu sunt.
‎- Ți-o aduc jos. ‎- Putem vorbi?
‎Bine, îți deschid.
‎Fetițo?
‎Tată!
‎Ce faci, dragă?
‎Vrei să desenăm?
‎Sigur, dar…
‎când ajungem acasă.
‎Dar aici avem de toate.
‎Vreau să vorbesc cu mama ta.
‎Dacă vreți, o duc pe Andy ‎la un porumb copt.
‎Nu e periculos?
‎E aproape și se duce cu Fausto.
‎Hai, Andy!
‎Hai să luăm porumb copt!
‎Haide!
‎- Du-te. ‎- Hai cu mine.
‎Ne vedem imediat.
‎Mi-e greu să te văd cu altcineva.
‎Ai vrut să mă scoți ‎din viața fetiței noastre.
‎Am pierdut controlul situației.
‎E cel mai rău lucru ‎pe care mi-l puteai face.
‎Mie și Andreei.
‎A fost o prostie.
‎Iartă-mă.
‎Nu-mi pasă ce zice judecătorul.
‎Facem ședința la psiholog și gata.
‎Dar ne punem de acord între noi
‎și ne împărțim timpul cum vrem.
‎De acord?
‎Bine.
‎Ți-am adus și ție unul, tată.
‎Ce bine! Vino încoace!
‎Dă-mi tu, am mâinile ocupate.
‎Vă las. Pa, Andy!
‎- Pa! ‎- Pa, Ruy.
‎- Mersi. ‎- Cu plăcere.
‎Uite, tată, poliția.
‎- Bună seara. ‎- Vă pot ajuta cu ceva?
‎Dacă e vorba de muncă ‎în folosul comunității, puteați suna.
‎Urcați, vă rog!
‎Nicio grijă.
‎- Te iau mâine dimineață. ‎- Mersi, iubitule.
‎Cum a reacționat ‎când au luat-o polițiștii?
‎Dobitocul de Ruy!
‎Strică tot din 2001 încoace.
‎Eu te-am văzut stricând una-alta ‎cu mult înainte.
‎Dar nu te necăji, maiestate.
‎Regele plânsului de propria milă.
‎- Nu vreau s-o pierd pe Julia. ‎- N-o s-o pierzi.
‎E mama copilului tău, prostule.
‎N-o s-o pierzi nici dacă vrei!
‎Simt că nu pot trăi fără ea, ‎că n-are rost să fac nimic.
‎Nu știu, ce sens are?
‎Vorbește iubirea ta romantică, prostule.
‎Spune-i să…
‎își țină gura.
‎„Iubire romantică”.
‎E de rahat.
‎Mi-e silă să te văd îndrăgostit.
‎Tu ești mai rău. Te-am văzut mai rău.
‎Mult mai rău. Așa că taci.
‎Mă atrage doctorița mamei, omule!
‎Nu se poate!
‎- Câți ani are? ‎- Treizeci.
‎Nemernico!
‎Nemernică șmecheră!
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum