Nechci ji poslat k psychiatrovi.
Na to jste měl myslet dřív. Nemůžete ignorovat soudce.
A varuju vás. Po tom, co se stalo,
bude Julia tvrdě bojovat.
Nesmím o ni přijít.
Zákon je bezcitný, ale musíte mi věřit.
Možné je všechno.
Stejně vám doporučuju, abyste si vylepšil image.
Jasně.
I bez podání žaloby váš vyhazov z práce nevypadá dobře.
Musíte aktivně znovu vybudovat svůj život.
Dobře, ale jak?
Nebude se vám to líbit, ale zatnete zuby.
Zkusím cokoli.
- Vážně? - Jo.
Snad to zvládnete. Většina chlapů to vzdá.
Chcete si smočit nohy?
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Poradce?
Potřebuju, abyste to podepsal.
Esperancito, musíme si zajít na drink.
No tak, je pátek.
Zdravím, jsem José María Yazpik.
Možná si mě pamatujete z filmů a televize.
Dnes vám však chci říct o něčem důležitém.
Tato sekretářka se stala obětí harašení.
Poradce, očividně konzervativní muž,
má nevhodné narážky a sexuální návrhy
v demokratické společnosti.
Jeho kolegyně se tak na pracovišti cítí nepříjemně.
To nelze tolerovat.
Tyto neoliberální praktiky jsou reliktem minulosti.
Naše kolegyně jsou klíčem
k vybudování nového Mexika.
Proto je musíme podporovat a respektovat.
Protože jejich krása a jemná povaha
dělají náš svět lepším.
To je konec videa.
Toto video musím před začátkem povinně pouštět.
I když se vám to nelíbí, je to něco, co musím dodržovat.
Nejprve se představíme. Jmenuji se Silvio a je mi padesát dva let.
Jsem vyléčený závislák a misogyn.
Do prdele!
Copak?
Chcete se s námi o ten vtip podělit?
Tak jo, pokračujme.
Co vás sem přivedlo? Co od toho čekáte?
Nikdo?
No tak, všichni to musíte dřív nebo později udělat.
Taky je mám rád.
Nikdo?
Přestaň, Andreo. Stačilo.
- Ahoj Jose. - Ahoj.
Nikdo nám neřekl, jak je to s platbou,
ale tady to je.
- Máme hodně lidí. - Tady.
Nechali jsme vám místo.
- Dobře. - Pojď.
- Ahoj Jose. - Jak se máš?
Dobře.
Neprodávej ho, vrátím se pro něj.
Jak je, Ivano?
Jak je? Nečekala jsem, že přijdeš.
Tady to je. Kolem schodů chodí hodně lidí.
Dnes odpoledne máme program pro mámu a dceru: „Z panny bojovnicí“.
Je to tady hezké.
My jsme tady, zlato.
Tak jo, jdeme na to.
Dneska jsem ani nechtěla vstávat.
Co se děje?
Řeknu ti to pak.
Tady si nás nevšimne ani Bůh.
Bůh neexistuje.
Je jenom vesmír.
Mami, spíme dnes u nás, nebo u tebe?
Nevím, zlato, to uvidíme.
Vydělali bychom víc prodejem toaleťáku.
Jsem Juan Camarena, pracuju jako účetní.
Pracuju v kanceláři státního zástupce, poslali mě sem.
Jak to?
No…
Došlo k nedorozumění s některými kolegyněmi.
Hlavně teda s jednou z nich.
No spíš…
udělala komára z velblouda.
Všechno je to o respektu.
Víte?
Dnes nemůžete ženě říct nic.
Nemůžete jim ani složit kompliment, mohli byste narazit.
Jsem Ezequiel Ramírez, přátelé mi říkají Eze.
Tak trochu obchoduju.
Jsem tu, protože mě chce přítelkyně opustit.
Pořád mi říká, že jsem misogyn.
Nemyslím, že jsem špatný.
Starám se o ni, děti mají vše, co potřebují.
Jsem Ruy. Jsem tu, protože mi to poradila má právnička.
Prý mi certifikát pomůže k tomu,
abych získal dceru do péče.
Vždycky jsem podporoval feministické hnutí.
Jo…
- Chci se předělat. - Cože?
Chci se předělat.
Předělat?
V tohle bohužel nevěřím.
Zní to jako pěkná kravina.
ŽENSKÝ TRH
MÁMA LEV
AŤ ŽIJE VULVA
ŽENSKÉ, MUŽSKÉ
Chcete vidět další?
Ne, díky.
Viděl jsi, jak se na mě Jose dívala?
- Elena mě ani nepozdravila. - Nemůže to být kvůli Ruyovu výstupu?
To o tom slyšelo celé město?
Drby se šíří rychle.
Obzvlášť mezi hipsterskými feministkami.
Řekneš mi to, nebo ne?
Je to jednoduché. Rozvádím se.
Pokud ti řeknu všechno, budu před všemi brečet.
Není to celá pointa feminismu?
Moct v klidu brečet v komunitě?
- Neser. - No tak, pojď sem.
Nikdy jsem se tak necítila.
Mám fakt zlomené srdce.
Ne kvůli ztroskotanému manželství, ale kvůli tomu, jak se chová.
Jako nenávistný hajzl.
Je tak sobecký.
S dovolením, díky.
To je divný chlap.
Co to sakra jedl?
- Sklapni. - Fakt hnus.
Hele.
Kde jsi vzala ty šaty?
Máma říkala, že každý může být, kým chce,
a já chci být princezna.
Rozumí mi.
- Fakt? - To je super. Já nemůžu jíst sladké.
Co přesně jsi jí řekla?
Moje máma mě nechápe.
Asi ti to koupili, protože čekají dítě.
To těžko, rodiče se rozvádí.
Moji rodiče šli od sebe a teď se pořád hádají.
Zdá se, že se vám daří.
Je tu víc lidí než loni.
Je tu spousta pozérů.
Jsi v pohodě, Julio?
Jsi spokojená?
No, jsem trochu zmatená.
Zamluvili jsme si místo loni a jsme u záchodů.
No, dáváme přednost nezávislým umělcům.
A?
„A?“
Nepracuješ na kampani pro Nike?
A proto jsem míň nezávislá?
Děláš si prdel?
Řekla vám to Raiza?
Ne, její přítelkyně.
Mělo to snad být tajemství?
Jako je to super.
Jsi oficiální představitelkou zpeněžitelného feminismu.
Jasně.
Pecka.
Fakt kurva skvělý.
Čubka jedna.
Jmenuju se La Mala, což znamená „ta špatná“.
Ne, protože vypadám jako dealer,
ale protože mě rodiče nenáviděli a pojmenovali mě María Laura.
Během historie feminismu se leccos změnilo.
Třeba naše řeč.
Snažíme se používat inkluzivní jazyk.
Ale pořád jsem zmatená.
Jak se v inkluzivní řeči řeknou „dámy“?
Přesně. To je moje pointa.
Je to past krvežíznivé heteropatriarchie.
Jsem žena. Ano. Jsem žena a lesba.
Jsem ženská. Možná si říkáte
„ten chlap je lesba…“
Jsem žena a jsem lesba.
Nemusí se vám to líbit, ale neomezujte mě.
Jsem lesba a jsem na to hrdá.
Tak jo, pánové, zkusíme si vybavit chvíle,
kdy jsme byli obětí násilí. Zkuste si vzpomenout.
Upřímně,
nepamatuju si, že bych někdy něco nemohl.
Jen možná otec,
když mě a sourozence slyšel brečet, dal nám na zadek.
Projev emoce a dostaneš.
To je náročné, ne?
Ani ne.
Měl ránu jako ženská.
Já tátu neměl.
Vychovala mě jen máma. Byla skvělá.
Možná jsem cítil tlak společnosti,
abych byl úspěšný.
Bejvalka vydělává víc než já.
Její rodina je zazobaná.
Cítíme, že naše hodnota se odvíjí od toho, kolik vyděláme.
Dáš si vodu, Marío?
Dám, díky.
Výborná.
Skvěle. Danieli, nabídni jí tu vodu ještě jednou.
Ale ty, Ruyi, si nejsi jistý, jestli chceš.
- Dobře. - Můžeme.
Dáš si?
Ty jo, nevím.
Dobře, chlapi. To bylo skvělé.
Teď řekne, že si není jistý,
ale stejně mu naliješ, jo?
Ruyi, můžeš vodu přijmout.
- Ale nepij ji. - Dobře.
- Můžete. - Dáš si?
A teď, Danieli…
Donutíš ho tu vodu vypít.
Vypij to.
Ale já… nechci.
- Ne. - Nechce.
Ať to vypije.
Donuť ho.
Neboj se.
- Vypij to. - Cože?
- Vypij to. - Ale já nechci.
Skvěle, pánové. To se vám povedlo.
Co jsme viděli?
Nikdo nemůže donutit jiného člověka vypít sklenici vody.
Jasné? A to samé platí se souhlasem.
Rozumíte? Ano?
- Ano? - Ano. Super.
Počkejte, nechoďte.
Zkusíme ještě další cvičení. Bude to rychlé.
Ruyi, budeš hrát zase Maríu.
Lehni si prosím tě na záda.
Pánové, María teď bude v bezvědomí.
Nemůžeš tedy mluvit. Nemůžeš říct „ano“ ani „ne“.
Ty mu nalij vodu a donuť ho ji vypít.
Ale vždyť spí.
To je ta pointa. Donuť ho.
No tak.
- Jdi do toho. - Dobře.
- Promiň! - Co jsme se naučili?
Člověk, který je v bezvědomí, opilý nebo zfetovaný,
není schopen se rozhodovat.
Aby bylo jasno, pánové.
Nebavíme se o vodě, ale o sexu.
Jasný?
- Díky. - Děkujeme.
ŽE, NA.
ŽENSKÝ, MUŽSKÝ
Promiňte?
Nemáte toaletní papír?
- Díky. - Nemáte zač.
Espresso?
Přicházím v míru.
Jak víš, že jsem tady?
Sleduju tě na Instagramu,
ale chtěl jsem si koupit obraz do ordinace.
Ten trh je super.
Teda ženský trh.
Dej mi chvilku.
Pokud přijde Andrea, přiveď ji.
Jasně.
Díky.
- Chceš něco? - Cokoli nezdravého.
Proč vás posadili k záchodům?
No, to nevím.
Raizo!
Ahoj Andreo!
- Ahoj Romino. - Ahoj.
- Co tu děláš? - Přišla jsem pomoct mámě.
Nemáš hlad? Nechceš tacos?
- Jo. - Jaké?
S masem.
- Máme jen houbové. - To je jedno.
Tohle je Cameron.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsem její holka.
Ne, to je Romina.
Jsem holka Raizy a Rominy.
To se nesmí.
Ale smí.
To je miminko?
Jo, mají je nahoře. Mám ti jedno donést?
Ne, díky. Miminka mě moc neberou.
Andreo, co tu děláš?
Měla jsi zůstat nahoře.
Jak je?
- Daly jsme jí tacos. - Super.
- Houbové. - To zní skvěle.
Přijď nahoru, až budeš hotová.
- Mějte se. - Ahoj.
- Co? - Musela jít za zubařem.
Můžeš?
- Přijde ti fajn? - Celkem jo.
Celkem jo?
Daly jí tacos.
Já nemám hlad.
Můžeme si promluvit? Bude to jen pár minut.
Musím se vrátit a pomoct Xicovi.
- Kdy to skončí? - Pozdě.
Navíc mám s sebou Andreu.
Posral jsem to.
Reagoval jsem přehnaně.
Promiň.
Prostě jsme to uspěchali.
Nechtěla jsem tak tlačit.
- Víš? - Chci být s tebou, Julio.
Jsem v háji.
Navíc o nás musím říct Andree, až se věci uklidní.
Ale jestli se mnou vydržíš, uvidíme, co z toho bude.
Tak jo.
Dobře.
Jsi hotová, zlato?
Pojď.
Poprvé se to stalo,
když se narodil syn.
Byla taková smutná,
došla mi trpělivost.
Nevěděl jsem, co dělat.
Pokoušel jsem se…
ji pochopit, ale nakonec jsem si to na ní vybil.
Byl jsem bezradný.
Doktor říkal,
že má poporodní deprese, že to není její chyba.
Ale od té doby,
kdykoli se mi něco nelíbí nebo něčemu nerozumím,
ublížím jí.
Nevím, jestli je to kvůli tomu, že jsem si tím procházel jako malý,
dokud jsem neutekl.
Nechci své děti týrat.
Celý tenhle den mi otevřel oči.
Víte? Bylo to…
Cítil jsem tlak, že musím být silný
a tak.
No…
nikdy jsem to nikomu neřekl,
ale říkám si, proč nás otec opustil.
Možná proto si o sobě myslím, že nejsem dost dobrý.
Bojím se…
Bojím se zkusit věci, které chci dělat.
Bojím se…
Nejdu dobrým příkladem dceři.
Zklamal jsem bývalou ženu.
Bojím se, že na mě máma nebude pyšná.
Možná nejsem…
ten člověk,
kterým bych chtěl být.
Z toho, cos říkal, se zdáš jako dobrý táta.
Měl bys na to být hrdý.
Souhlasím s ním, Ruyi.
Hodně jsi toho rodině dal.
Lásku, čas,
pozornost.
Opravdu jsem vám všem vděčný,
že jste tady.
Hodně to vypovídá o vašem úmyslu růst a zlepšovat se.
Díky, Silvio.
Moc díky.
Omlouvám se, ale musím běžet.
Jdu to napravit.
Odteď budu dělat věci správně. Fakt že jo!
Sakra.
Díky, Silvio!
S takovou tu za chvíli zůstanu sám.
Už žádné další pauzy, pánové. Ať nezdrhnete.
- Ano? - To jsem já.
- Přivedu ji. - Promluvíme si?
Dobře, pustím tě.
- Andreo? - Tati!
Jak se máš, zlato?
Chceš si malovat?
Určitě, ale…
až budeme doma.
Tady máme všechno.
Musím si popovídat s mámou.
Jestli chcete,
můžu ji vzít na kukuřici.
Není to nebezpečné?
Je to kousek, Fausto ji vezme.
Pojď, Andy.
Skočíme si pro kukuřici.
Jdeme.
- Tak běž. - Pojď.
Uvidíme se za chvilku.
Je těžké vidět tě s někým jiným.
Snažíš se mě vyštípat z života naší dcery.
Vymklo se to kontrole.
Je to ta nejhorší věc, cos mohl mně…
a Andree udělat.
Byla to hloupost.
Odpusť mi to.
Je mi jedno, co řekne soudce.
Překlepeme návštěvu psychiatra
a pak společně vymyslíme,
jak si to rozdělíme.
Dobře?
Dobře.
Taky jsme ti jednu přinesli.
Mňam. Pojď ke mně.
Dej mi kousnout, mám plné ruce.
Zatím se měj, Andy.
- Ahoj. - Ahoj Ruyi.
- Díky. - Není zač.
Hele, tati, policajti.
- Dobrý večer. - Můžu vám pomoct?
Mohli jste zavolat, že mám veřejně prospěšné práce.
Nastupte si.
Neboj, zlato.
- Ráno tě vyzvednu. - Díky, lásko.
Jak to vzala, když ji policie odvezla?
Jsem fakt debil.
Už od roku 2001 si posírám život.
Viděla jsem, jak si ho posíráš dávno předtím.
Nebuď na sebe tak tvrdej.
Jsi král sebelítosti.
- Nechci ztratit Julii. - Neztratíš ji.
Je to matka tvého dítěte.
Ztratit ji nemůžeš.
Život bez ní nemá smysl.
Co bez ní budu dělat?
Mluví z tebe romantická láska.
- Jo. - Stačí…
Přestaň s tím.
Romantická láska.
Pěkně na hovno.
Ze zamilovaného Ruye je mi blbě.
Ty jsi horší. Viděl jsem to na vlastní oči.
Mnohem horší, tak mlč.
Líbí se mi doktorka mojí mámy!
Bože.
- Kolik jí je? - Třicet.
Pěkně!
Dobře ty!
Překlad titulků: Lucie Tatransky