Jeg skal stille deg noen personlige spørsmål
så vi kan lage en psykobiografisk profil av deg,
som vil hjelpe dommeren å avgjøre
barnefordelingen for…
Andrea?
-Ja. -Ja vel.
Når ble du seksuelt aktiv?
Da jeg var atten.
-Atten? -Ja.
-Lever dine foreldre? -Ja.
-Hvordan er forholdet til dem? -Godt.
Beskriv ditt forhold til din far.
Ikke-eksisterende.
Han dro da jeg var liten.
Var moren din streng?
Nei.
Nei, hun er en hippie, venstrevridd…
Hun elsker dyr, tror på fri kjærlighet.
Vegetarianer før det ble en trend.
Hun elsker López Obrador.
Selv før han startet eldreomsorgen.
Hun er ganske kul.
Antall seksualpartnere?
Fire.
Bare fire.
Hva mener du med "bare"?
Hvor mange seksualpartnere har du hatt?
Litt komplisert. Det er…
-Altså, det er… -Et grovt anslag.
En rekke? Ti til tjue, tjue til tretti?
Har du noen gang tatt psykoaktive stoffer?
Marihuana.
Har du tatt psykoaktive stoffer?
Ærlig talt, ja.
Hvor gammel var du da du møtte ditt barns far?
Jeg var 20.
Jeg var 32.
Når mistet barnet sin første tann?
Hva heter barnets lærer?
Du vet ikke.
Vil du si at du lett mister besinnelsen?
Nei.
Nei, aldri.
Er du offer for vold i hjemmet?
Nei.
-Har du vært voldelig i hjemmet? -Nei.
Har barnet ditt noen av følgende diagnoser?
Bare svar ja eller nei, ingen detaljer.
Er hun trist, håpløs eller gråter ofte?
Nei.
-Irritabel? -Nei.
-Dveler over død eller tap? -Nei.
Er hun engstelig, nervøs, bekymret?
Nei.
-Har hun panikkanfall? -Nei.
-Svekket syn eller hørsel? -Nei.
Det var alt, gå til neste skrivebord.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
TRE MÅNEDER TIDLIGERE
Ruy!
Hvem er det?
Det er meg.
Hvem er "meg"?
Andrea, datteren din.
Madrassen! Skyv den ned! Den er våt! Skyv den ned!
For en overraskelse.
Kom inn, frøken.
Takk!
Hva skjer, vennen?
Jeg hadde mareritt.
-Hvorfor det? -Er det sant, vennen? Nå igjen?
-Hva er det, mamma? -Ingenting.
-Andrea? -Vær så god.
-Hva skjedde? -Jeg hadde mareritt.
Om hva da?
Om Ortiburcio.
Hvem er Ortiburcio?
En ond kylling.
Jeg var i skogen der bestemor ble gal.
-Nei. -Hva mer skjedde?
Ortiburcio kjeftet på meg for å ha plaget kyllingene.
-Hva? -Hva mer?
Plutselig landet det UFO-er og tok ham med.
Så gikk jeg meg bort og fant ikke veien hjem.
Denne terapien vil koste oss en formue.
Fy faen!
Selvfølgelig får du vonde drømmer med den fæle skjorten på.
Faren din vil gi deg hans smak.
Si at du liker Iron Maiden.
Ikke så veldig.
Ikke så veldig. Hva sa du?
Unnskyld, hørte jeg rett?
Nei!
Unnskyld meg?
Kutt ut, unger!
Vi må opp om to timer.
-Jeg er ikke kilen. -Kan jeg bli her hos deg?
Greit, men la oss se hvem som sovner først.
En, to, tre!
Hva gjør du, småen? Har du sålene?
Jeg fant dem ikke.
Under kommoden. Skynd deg, vi er sent ute.
-De er under senga! -Takk!
Finner du dem ikke, så glem det. Andrea, fort!
Greit!
Idalia, spis frokost. Vi er sene.
-Etter at jeg har kastet søpla. -Fort, Idalia.
Opp med deg!
-Hei, her! -Pakket du leksene?
Stor bit, takk.
-Er leksene i sekken? -Spis opp.
Andrea, ta en stor bit.
Andrea!
Store biter.
Vi er veldig sene.
-Ta brødet, så drar vi. -Teen din.
-Kom igjen. -Her er teen.
Takk.
Lunsjen din.
Ok, lykke til.
Néstor, Güero er tilbake.
Ja, han stikker ikke av igjen.
-Nettopp. -Hei, Güero.
Kom igjen, vennen. Vi ses.
Ha det.
Har alle bekreftet at de kommer i bursdagen din?
Ikke Caro.
-Bestemoren hennes er syk av sukker. -Stakkars.
Jeg ringer foreldrene, så hun kommer.
Få et kyss. Glad i dere.
Mamma, foreldrekonferanse og klasseromvask er på mandag.
-Pappaen kommer. -Kom inn, unger.
Dette er Resonans Radio, 96,3.
Transformasjonens stemme.
Du må fortelle meg
hvorfor tidligere regjeringer holdt tett om dette.
-Jeg forstår ikke. -Hvem da?
Du holdt tett! Nå peker du bare på andre.
Hvem er denne "du"? Ganske vagt.
Hvem er "du"?
Jeg er akademiker, journalist.
-Hva skjer? -Denne?
-Ja. -Flott!
-Når kan vi fullføre podkasten? -Jeg vet ikke.
-Jeg må se på planen. -Det ville jo vært kult?
Jeg elsker stemmen din.
Det ville vært fantastisk. Virkelig.
Presse, og et intervju, lønn…
Unnskyld meg, men dette er første gang problemet tas opp,
med tilskudd og muligheter.
Tilskudd er ikke jobber.
En konstruksjon av et nedlatende apparat,
akkurat som PRI.
Unnskyld, Nacho, det er der du tar feil.
Hvordan?
Folk stoler ikke på gamle politiske aktører.
Den "nye" regjeringen er som den gamle.
Så vi kan ikke gjøre ting bedre?
Svar meg, gjør du aldri feil?
-Jo, men jeg er ikke embetsmann. -Beklager.
Tiden er ute. Så la oss utsette debatten.
Takk for at du kom, Nacho.
Alltid velkommen. Vi sees neste gang.
Nå, kjære Ruy. Du har min oppmerksomhet.
-Laura, hvordan går det? -Hvorfor komme hit?
Du kunne tatt det på telefonen, men greit.
Hva skal du spille i dag?
Vi snakker jo om forandring, om det er bra eller ei.
"Jeg har ikke tid til å endre mitt liv" av selve mesteren.
Rockdrigo González! Nopal-profeten!
Herregud! Han er fra min tid!
Det stemmer, Laura.
-Selvsagt. -Fra albumet Hurb…
Hurbanistorias! Ja.
Han hadde et par konserter hos oss. Veldig bra.
-Å? -Ja, et par ganger.
Vel, Hurbanistorias er hans eneste album. Faktisk…
Få høre. Det er en flott sang! Chuy, spill!
Herlig. Jeg var på alle konsertene.
-Sier du det? -Ja. En mektig stemme!
Da han spilte på T-banestasjonen, fikk jeg frysninger.
-Kult. Snakket du med ham? -La oss lytte.
Ja, selvfølgelig.
Rebeca?
Er du påkledd?
-Står til? -Hei.
Vet du hva du skal spille i kveld?
Ikke egentlig.
Jeg har aldri spilt musikk på en forlovelsesfest.
Men noe rolig, vel?
Du kan friske det opp. Jeg sender noen låter.
Nei, jeg vil ikke være til bry. Din anbefaling hjalp meg.
-Kult av deg. -Ingen årsak.
Jeg hjelper deg. Jeg spilte for dem i fjor.
De har elendig musikksmak, sant?
Få nummeret ditt, så sender jeg noen låter.
Du kan sende dem via Spotify.
-Og sjekk spillelisten min. -Kom igjen.
Nei, sangene jeg tenker på er ikke på Spotify.
-Altså, kom igjen. -Ok.
Få nummeret ditt.
Greit…
Hva er det… Hei!
Jeg tar det, det går fortere.
Her. Alt klart.
Greit.
Hør på dette, for din egen del.
Seriøst, for din egen del.
Ok.
Du må kjenne dette.
-Fint. -Ja. Ha det.
Vi sees.
Ha det.
Forsinket igjen, Ruy?
Hva, kompis? Jeg har til 14:30.
Hva skjer?
Andrea? Hva er galt?
Hva er det?
Hva?
Det gjør vondt.
Hva har du spist? Gap opp.
Nei, vennen.
Du skal ikke spise den dritten de selger på skolen.
Derfor får du med matpakke.
Hva spiste du?
En sånn sterk slikkepinne.
Var den i hvert fall god?
Du begynner med en intro om ikonografisk forskning
og den før-latinamerikanske stilen vi valgte.
Ikke forklar vulvaene, der kommer jeg inn
og snakker om våre design.
Og om sensur på sosiale medier.
Hva er det med deg?
Har du glemt å ta pillene dine?
Hva er galt?
Vi skal selge våre sjeler til storkapitalen.
Julia, du og skyldfølelsen din.
La oss unngå problemer.
Eller, ikke skap problemer.
Jeg er helt med.
Men en del av meg
vil dette, mens en annen ikke vil det.
Vi tar prosjekter for dem, så vi kan jobbe med våre ting.
Ærlighet, ikke sant?
Jeg får hetta.
Ikke tenk på pengene,
tenk på eksponeringen.
Vi er på gata, på plakater, overalt.
Det blir bra for oss.
Det blir bra.
Jeg vet at vi ble enige om full kreativ frihet, men…
Fullstendig.
-Ja, men dette er… -Spektakulært!
Spektakulært. Jeg elsker det. Gjør vi ikke, Pancho?
Det minner meg om…
Husker du reklamen med valpene fra Lulu Cola?
Vi gutta designet det.
-Virkelig? -Vi folka gjorde det.
"Folka"?
"Folka!"
Herlig, kjønnsnøytral kampanje.
Beklager, den er på for datteren min.
-Hva? Har du barn? -Ja.
-Hvor gammel er du? -Tretti.
-Tretti? -Ser yngre ut.
-Faen! -Det var som pokker.
Det er henne. Gi meg to minutter.
Det går bra. Vi forstår. Vær så god.
Jeg skal vise deg.
Hva, Ruy? Jeg er i et møte.
På skoene og skjorten.
Du tar den på og…
Jeg liker den med styrkende vagina.
Og vi har gensere også.
Du kan adressen, ikke sant?
Ok. Hold meg oppdatert.
Ha det.
Vi ordner det. Ikke vær redd.
Se, vi er fremme.
Transformasjonens stemme.
Vi er tilbake etter pausen. Nå, internasjonale nyheter.
Kina er på vakt.
Det nye koronaviruset har kostet tre liv.
Det har også krysset landegrenser.
To tilfeller er rapportert i Thailand,
ett i Japan, og ett i Sør-Korea.
WHO har…
Hva skjer?
Hei.
Vi er stengt. Bra jeg kunne komme.
-Du ventet oss? -Julia ringte. Hva er galt, Andy?
-Hei. -Kom igjen.
Kom inn.
Det lukter.
Vi måtte stenge nylig for desinfisering.
Vil det ikke drepe oss?
Nei, veggedyr.
Det dyreste nabolaget, og vi får veggedyr.
Så kjipt.
Vi hadde lus for ikke lenge siden.
Gutter på skolen.
-Og jenter, pappa. -Gutter og jenter, jeg skjønner.
Du kan fortsatt lukte det?
Ja, litt. Det er ikke så ille.
Lukter du det, Andy?
Ja.
Det er faktisk ganske sterkt.
Gap opp.
Sånn ja.
-Er det bedre? -På en måte.
Ok.
-Det var det. -Flott!
-Takk. -Ok.
Hvis hun har vondt, gi henne halvparten av dette.
Bare myk mat i dag.
Ta det rolig med godteri på bursdagsfesten.
Greit. Vil du fortsatt bli lastebilsjåfør når du blir voksen?
Nei.
-Så hva vil du bli? -Tannlege.
Tannlege?
Skjerp deg!
Hva?
Jeg mente ikke noe med det.
Hvis du vil bli tannlege, er det kult. Ja.
Jeg har hørt alle tannlegevitser alt.
Hvis du blir en flink tannlege som Fausto,
er alt bra.
Men du kan bli noe morsommere, hva enn du vil.
-Beklager, og takk. -Ingen årsak.
-Ok. -Når som helst.
Jeg kommer også snart. Jeg…
Faren min. Jeg behandler bare barn.
-Å? -Ja.
Jeg må bleke tennene.
-Han tar det, ikke noe problem. -Fint. Takk.
-Er den plugget inn? -Ja. Takk.
-Når som helst. -Takk.
Sånn går det, sakte. Der, ja.
Sånn!
Hva er det?
Hva? Ingenting.
Toalettpapiret er fantastisk, det revner ikke.
Velkommen!
For en sløsing med penger.
Du skylder meg en tjeneste etter alle poesikveldene.
Jeg vet det.
Du må komme i bryllupet.
Selvfølgelig.
Dette er bare forlovelsen.
-Jo. -Jeg kan ikke se for meg bryllupet.
-Er du klar? -Faen. Ja.
Hei.
Det er som en feltreise til barndomshjemmet.
Bare vent. Faren min var så ivrig
at han inviterte vennene.
-Damevenner også, håper jeg. -Bare de som fortsatt er single.
-Hei. -Takk!
Kjører ikke du?
Hva? Den er jo så liten.
Det går fint. Hva?
-Skål, eller? -Det begynner.
-Skål! -Det begynner.
-Drikker du ikke? -Jeg glemte ølen på badet.
Takk for at dere aksepterte invitasjonen
og for å ha kommet hjem til oss
for å feire forlovelsen mellom min kjære sønn, José Manuel,
og min nydelige svigerdatter Montserrat.
-En applaus! -Ja!
Bravo!
Det er enhver fars drøm
å se sine barn gifte seg foran Gud
med den de elsker.
Du holdt ut lenge nok, din rakker.
Før ungdommene tar over dansegulvet,
og før jeg dummer meg ut enda mer,
vil jeg be mine døtre
om å si noen ord. Majo…
Du vet alltid hva du skal si.
Julia, kom hit.
Kom igjen!
Takk, pappa.
Bravo!
Takk for at dere kom.
Velkommen til familien. Du vet ikke hva du har i vente, Montse.
Men alvorlig talt.
Kommunikasjon er nøkkelen. Ingen hemmeligheter.
Jeg ønsker dere alt vel. Skål!
-Bravo! -Gratulerer!
Bravo!
Det finnes ikke en oppskrift
på et godt ekteskap.
Men finner dere den,
si fra til pappa. Han er på sitt tredje!
Kirkens seremonier, hver og en av dem!
Takk, pappa.
Bravo!
Vel, når det er sagt,
la oss drikke oss fulle.
-Skal bli, pappa! -Til bruden og brudgommen!
Vi er tomme for øl.
De er så formelle her.
Forresten, hva er greia med Cameron?
-Hva? -Du burde ha tatt henne med.
-Nei, du skremmer henne. -Aldri!
-Hun skal ikke møte deg slik. -Å!
Du har problemer. Jeg kjenner deg.
-Nei… -Du flyr for nært solen.
Nei!
Jo, jeg vet det.
Nei!
Vi er forut for vår tid.
Polyamori er menneskets fremtid.
Du lærer fortsatt om skilsmisser. Du vet ingenting.
Jeg kan alt om skilsmisse.
-Julia gjør sin greie, jeg min. -Å?
Å bo under samme tak,
sove på en luftmadrass?
Høres ut som paradis.
Det er for Andrea. Det er ingen hast. Hva er greia?
Siden Julia og jeg godtok at det var over,
kommer vi bedre overens enn noensinne.
Det er herlig.
Alt er bra mellom oss.
Du er i fornektelse, men det er greit.
-Señora? -Ja.
Jeg ga ham litt mat. Sørg for at han drikker kaffen sin.
-Ikke la ham gå ut. -Ikke hør etter.
-Hun tuller. -Ikke mer å drikke.
Jeg ser om kysten er klar.
-Nei. Få et kyss. -Dra til helvete.
-Jeg er straks tilbake. -Ok.
-Señora? -Ja.
Hvor er mezcalen?
Der oppe.
-Hvor? Der borte? -Ja.
Jackpot!
-Hva skjer, Rebe? -Vær forsiktig!
Det ordner seg.
Du er flink. Helt strålende.
Men du må ta større sjanser.
Det er det du må. La meg spille en sang.
Ingen ekstra kabel.
-Kom an. For svogeren min. -Vi mangler kabel.
For svogeren min. Hva er dette? Jeg visste det!
Jøss.
Dette er for deg, kompis!
Ikke rør meg!
Slipp meg! Ikke rør meg!
-Jeg advarer deg. -Beklager.
Hadde vi forlovelsesfest? Jeg husker ikke.
Du var full, som vanlig.
Men bryllupet var fantastisk.
En skikkelig fest, ikke som denne dritten.
Du var så vakker, så nydelig…
Kjør til siden, er du snill.
Du kødder!
Faen!
Ruy!
-Har vi drukket litt? -Bare denne tosken.
Han sa han ikke ville drikke. Ta ham hvis du vil.
Gå ut av bilen for en alkoholtest.
Vår datters bursdag. Vær så snill, betjent.
-Gå ut av bilen. -Ja.
-Forsiktig. -Takk!
Jeg fikser det, Julia. Jeg tar meg av dritten.
Hei! Slapp av, vennen.
Jeg tar meg av det.
Betjent, om du bare visste…
-Du vet ikke hvor jeg jobber. -Ruy!
Dette apparatet måler alkoholnivået i blodet.
Du og jeg er på samme side. Vi er bra folk!
Grensen er 0,4 promille.
Det kameraet vil ta opp alt.
Señorita, jeg drakk bare to øl.
Da går det fint.
Blås her.
Se meg i øynene.
-Vi er vanlige folk. -Det var det.
Vi er like, kompis.
-Bare tenk på det. -Etter testen kan du dra.
-Utpressing! Du vil ha bestikkelse! -Ruy, slutt!
Nei! Dette er grunnlovsstridig!
Hva? Slipp henne! Ta meg!
Betal kausjon, drittsekk! Dette er din feil!
For 3000 pesos kan vi få et rettslig pålegg.
Tre tusen?
I hvilket år kom Pumas i øverste divisjon?
Hva?
I 1962, ja!
Ja, for faen!
Det er 1962.
Jeg mener…
Hva? Nei, altså…
Hei!
Minibanken tok kortet.
Den tok kortet.
Nei, nei, nei.
Den tok kortet!
Vent, ikke. Ikke gå! Betjent!
Betjent, et øyeblikk.
Den tok kortet mitt.
Det er et nødstilfelle.
Hva gjør jeg?
Jeg har brukt banken i årevis. Den har aldri sviktet før.
Utrolig. Hva kan jeg gjøre? Kan du åpne den for meg?
-Det må vente til i morgen. -Kom igjen!
Bankfolka kommer i morgen.
-Hva? -Det skjer hele tiden.
-Betjent. -Den sitter.
-Du burde ikke slå den. -Nei.
-Du ødelegger den bare. -Hva?
Du ødelegger den.
-Hva da? -Neglelakken din.
Den er kul. Hva heter den?
Jeg vet ikke. Jeg bestilte den på et kinesisk nettsted.
Gi meg lenken når du har fått telefonen tilbake.
Klart det.
Du ødelegger den. La det være.
Jeg vil ikke sitte i flere timer.
De gir deg ikke en dritt.
Det er noe de sier for å skremme deg.
Kom an.
Burde vi ikke si det til de andre?
Vi er vel ikke akkurat Mor Theresa?
Noen må vaske dritten her.
Prinsesse, hva het du igjen?
Julia.
Og du?
Seriøst Hat.
Du kan kalle meg Hat.
-Hva er det? -Navnet mitt tatovert.
Nei!
Det var dritvondt.
På grunn av beinet?
Beinet, prinsesse?
Det er huden! Har du ikke tatoveringer?
-Nei. -Typisk.
Hvordan ble ekteskapet samfunnets hjørnestein?
De første samfunn var matriarkalske.
Folk ante ikke da
at sex førte til barn.
Gutta visste ikke at barna var deres.
De så koblingen mellom mor og barn
da de så barna komme ut av mødrene.
Da de forstod farskapet,
ble menn besatt av å spre sitt avkom overalt
og å sikre at ungen var deres og ikke melkemannens.
Kjærlighet hadde ikke med ekteskapet å gjøre.
Det var en salgskontrakt for å sikre eierskap
over en kvinnes livmor.
Kvinner var til for ett formål: å få barn.
Mye senere oppstod ideen om romantisk kjærlighet,
som stammer fra kjærligheten man måtte bekjenne til Gud.
Så kom tullet med å elske noen til døden,
å ha en bedre halvdel
og "til døden skiller oss ad".
Så, i tillegg til å få barn,
måtte kvinner nesten være religiøst viet til sin mann.
Etter den industrielle revolusjon
kunne vi velge ektemenn og få en jobb.
Verden har endret seg på alle mulige måter,
men fortsatt vil vi ha en rund stift
til å passe i den firkantede åpningen kalt ekteskap.
Det er greia.
Ved å institusjonalisere kjærligheten har ekteskapet
tatt livet av den.
DET VIRKELIGE FENGSEL ER EKTESKAPET, DETTE ER INGENTING!
Julia!
Tekst: Helge Haaland