Postavit ću vam niz osobnih pitanja
koja će nam omogućiti da stavimo vaš psihobiografski profil,
a to će pomoći sucu da odluči
o skrbništvu nad…
Andreom?
-Da. -U redu.
Otkada ste seksualno aktivni?
Od 18. godine.
-Osamnaeste? -Da.
-Roditelji su vam živi? -Da.
-Kakav je vaš odnos? -Dobar.
Opišite mi svoj odnos s ocem.
Ne postoji.
Otišao je kad sam bio malen.
Je li vam majka bila stroga?
Nije.
Ne, ona je hipi, liberalka…
Obožava životinje, vjeruje u slobodnu ljubav.
Odavno je vegetarijanka.
Obožava Lópeza Obradora,
i prije nego što je pokrenuo program skrbi za starije.
Prilično je kul.
Koliko ste seksualnih partnera imali?
Četiri.
Samo četiri?
Kako to mislite, „samo”?
Koliko ste seksualnih partnera imali?
To je malo komplicirano. Pa…
-Hoću reći… -Bar otprilike?
Red veličine? Od 10 do 20? Od 20 do 30?
Jeste li konzumirali psihoaktivne tvari?
Marihuanu.
Jeste li konzumirali psihoaktivne tvari?
Iskreno, jesam.
S koliko ste godina upoznali oca svog djeteta?
Imala sam 20 godina.
Imao sam 32 godine.
Kada je vaše dijete izgubilo prvi zub?
Ime učitelja vašeg djeteta?
Ne znate?
Biste li rekli da lako izgubite živce?
Ne.
Ne, nikada.
Jeste li žrtva obiteljskog nasilja?
Nisam.
-Jeste li kad počinili obiteljsko nasilje? -Nisam.
Jesu li vašem djetetu dijagnosticirani sljedeći poremećaji? Samo da ili ne.
Je li tužna, beznadna ili često plače?
Ne.
-Razdražljiva? -Ne.
-Razmišlja li o smrti ili gubitku? -Ne.
Je li tjeskobna, nervozna, zabrinuta?
Ne.
-Ima li napadaje panike? -Ne.
-Vidna ili slušna štećenja? -Ne.
To je sve, idite do susjednog stola.
ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
TRI MJESECA PRIJE
Ruy!
Tko je?
Ja.
Tko je to „ja”?
Andrea, tvoja kći.
Madrac! Gurni ga ispod! Mokar je! Gurni ga ispod!
Kakvo iznenađenje!
-Uđite, gospođice. -Hvala.
Što je, majmunčiću?
Imala sam noćnu moru.
-Kako to? -Što? Stvarno, dušo? Opet?
-Što je to, mama? -Ništa.
-Andrea? -Tako, gospođice!
-Što je bilo? -Ružno sam sanjala.
O čemu?
O Ortiburciju.
Tko je Ortiburcio?
To je zlo pile.
Bila sam u šumi gdje je moja baka poludjela.
-Ma daj. -Što se još dogodilo?
Ortiburcio me ukorio jer sam gnjavila piliće.
-Što? -Što još?
Odjednom su sletjeli svemirci i odveli ga.
Onda sam se izgubila i nisam se znala vratiti kući.
Kažem ti, ovo će se dijete naplaćati terapije.
Sranje!
Naravno da ružno sanjaš kad nosiš tu užasnu majicu.
Zato što je tata htio da imaš ukus kao on.
Voliš Iron Maiden, reci joj.
Baš i ne.
Baš i ne? Što si rekla?
Oprosti, jesam li ja to dobro čuo?
Ne!
Kako molim?
Prestanite, djeco!
Moramo ustati za dva sata.
-Nisam škakljiva. -Mogu li ostati s vama?
Dobro, ali idemo vidjeti tko će prvi zaspati.
Jedan, dva, tri!
Što radiš, bubice? Imaš uloške?
Nisam ih mogla naći.
Pod komodom su. Požuri se, kasnimo.
-Ispod kreveta su! -Hvala!
Ako ih ne nađeš, zaboravi. Andrea, samo brzo!
Dobro!
Idalia, doručkuj. Kasno je.
-Nakon što bacim smeće. -Požuri se, Idalia.
Idemo gore!
-Hej! -Jesi li spakirala zadaću?
Veliki zalogaj, molim.
-Andrea, jesi li spakirala zadaću? -Jedi.
Andrea, veliki zalogaj.
Andrea!
Veliki zalogaji, idemo.
Jako je kasno.
-Uzmi kruh i idemo. -Tvoj chai.
-Idemo, zeko. -Izvoli chai.
Dobro, hvala.
Tvoj ručak.
U redu, sretno.
Néstore, Güero se vratio.
Da, neće opet pobjeći.
-Vidim. -Bok, Güero!
Hajde, dušo. Vidimo se!
Bok!
Jesu li svi potvrdili da ti dolaze na rođendan?
Caro nije.
-Baku joj muči šećer. -Jadna.
Bez brige, nazvat ću njezine roditelje pa će doći.
Daj mi pusu. Volim te.
Roditeljski sastanak i čišćenje učionice su u ponedjeljak.
-Njezin tata će doći. -Uđite, djeco.
Ovdje radio Rezonanca, 96,3.
Glas preobrazbe.
Morate mi reći
zašto su prethodne vlade šutjele o tome.
-Ne razumijem. -Tko je šutio?
Vi! Sada samo upirete prstom.
Tko je to „vi”? Nejasno je.
Tko je to „vi”?
Ja sam znanstvenik, novinar.
-Što je? -Ovo?
-Da. -Sjajno.
-Hej, kad možemo završiti podcast? -Ne znam.
-Moram provjeriti raspored. -Bilo bi kul, zar ne?
Volim tvoj glas, Rebeca.
To bi bilo super. Ozbiljno.
-Tiskani mediji i intervju, plaće. -I…
Oprostite, ali ovo je prvi put da rješavamo uzrok problema,
s potporama i mogućnostima…
Potpore nisu posao.
To je izgradnja pokroviteljskog mehanizma,
kao što je i PRI.
Oprosti, Nacho, tu griješiš.
Kako?
Ljudi više ne vjeruju starim političarima.
Ovaj novi kabinet isti je kao i stara vlada.
Zato se ne možemo promijeniti nabolje?
Odgovori. Nikad ne griješiš?
-Da, ali ja nisam državni službenik. -Oprosti.
Moramo ići, vrijeme je isteklo. Za sada ćemo prekinuti raspravu.
Hvala što si došao, Nacho.
Uvijek si dobrodošao. Do drugog puta.
Sada, dragi moj Ruy, imaš moju pozornost.
-Laura, kako si? Bok. -Zašto si došao ovamo?
Mogao si to i preko telefona, ali nema veze.
Što ćeš nam danas pustiti?
Budući da govorimo o promjeni, bila ona dobra ili ne,
„No tengo tiempo de cambiar mi vida”, majstora svih majstora.
Rockdrigo González! Prorok nopala!
Bože! On je iz mog vremena!
Tako je, Laura.
-Da, naravno. -Ovo je s njegova albuma Hurb…
Hurbanistorias! Da.
Odradio je nekoliko dobrih koncerata kod nas.
-Stvarno? -Da, nekoliko puta.
Hurbanistorias je njegov jedini album. Zapravo…
Da čujemo, molim te. To je sjajna pjesma! Chuy, sviraj!
Išla sam na sve njegove koncerte.
-Stvarno? -Da.
Moćan glas!
Kad je svirao u postaji podzemne, naježila sam se.
-Jesi li razgovarala s njim? -Idemo slušati.
Da, naravno.
Rebeca?
Jesi li obučena?
-Što je? -Bok.
Znaš li što ćeš puštati večeras?
Ne i baš.
Nikada nisam puštala glazbu na proslavi zaruka pa…
Nešto mirno, valjda.
Možeš to malo začiniti. Poslat ću ti nešto.
Ne, ne želim te gnjaviti. Tvoja preporuka je bila dovoljna.
-Super od tebe. -Nema frke.
Pomoći ću ti, svirao sam im prošle godine.
Imaju usran ukus za glazbu, zar ne?
Daj mi svoj broj i poslat ću ti neke pjesme.
Možeš ih poslati preko Spotifyja.
-I pogledati moj popis pjesama. -Ma daj.
Ne, pjesme na koje mislim nisu na Spotifyju.
-Ma daj. -Dobro.
Daj mi svoj broj.
Dobro…
Koji je… Hej!
Ja ću, brže je.
Izvoli. Sve je spremno.
Doro, super.
Učini si uslugu i poslušaj ovo.
Ozbiljno, učini si uslugu.
Dobro.
Moraš to čuti.
-Dobro. -Nema frke, bok!
Vidimo se.
Bok!
Opet kasniš, Ruy?
Što? Imam vremena do 14.30 h.
Što je?
Andrea? Što je bilo?
Što se događa?
No?
Boli me.
Što si jela? Zini.
Ne, dušo.
Rekli smo ti da ne jedeš to sranje iz školske trgovine.
Zato ti pakiramo ručak.
Što si jela?
Ugrizla sam ljutu lizalicu.
Je li bar bila dobra?
Počet ćeš uvodom o ikonografskom istraživanju,
i pretlatinoameričkim stilom koji smo odabrali.
Ne objašnjavaj vulve, tu ću ja upasti i govoriti o našim dizajnima.
I o cenzuri na društvenim mrežama.
Stara, što je tebi?
Zaboravila si popiti tablete?
Što je s tobom?
Prodajemo dušu korporativnom vragu.
Julia, ti i tvoja krivnja.
Nemojmo se u nešto uvaliti.
Još bolje, nemoj nas ti uvaliti.
Ja sam za ovo.
Ali dio mene želi ovo,
a drugi dio ne želi.
Hej, radimo za njih da bismo mogli raditi za sebe.
Iskrenost, zar ne?
Šizim.
Ne razmišljaj o novcu.
Misli na reklamu koju ćemo dobiti.
Bit ćemo na ulicama, na plakatima, posvuda.
To je sjajno za nas.
Bit će sjajno.
Znam da smo se složili da vam prepuštamo kreativnu slobodu, ali…
Totalnu slobodu.
-Da, ali ovo je… -Spektakularno!
Spektakularno je. Zar nam nije divno, Pancho?
Podsjeća me na…
Sjećaš li se kampanje Lulu Cole sa psićima u šeširićima?
-Da, naši dečki su radili. -Psići?
-Stvarno? -Da, na kampanji su radili naši ljudi.
Ljudi?
„Ljudi!”
Divno, kampanja je rodno neutralna.
Oprostite, nisam ga ugasila radi kćeri.
-Što? Čekaj, imaš djecu? -Da.
-Koliko imaš godina? -Trideset.
Izgleda mlađe, zar ne?
-Jebote! -Vrag me odnio!
To je ona. Dajte mi dvije minute.
Da. Bez brige. Razumijemo. Samo naprijed.
-Pokazat ću ti… -To učini ti.
Što je, Ruy? Na sastanku sam.
Na cipelama i košulji.
Staviš i…
-Sviđa mi se ta s vaginom koja daje snagu. -Imamo i majice.
Znaš adresu, zar ne?
Dobro. Javljaj mi.
Bok!
Sad ćemo te srediti, bez brige.
Gle, stigli smo.
Glas preobrazbe.
Vratili smo se s predaha. A sad međunarodne vijesti.
Kina je u stanju pripravnosti.
Novi koronavirus odnio je tri života.
Prešao je i granice.
Zabilježena su dva slučaja u Tajlandu,
jedan u Japanu i još jedan u Južnoj Koreji.
WHO…
Što ima?
Hej!
Zatvoreni smo. Srećom, uspio sam doći.
-Znao si da dolazimo? -Julia je zvala. Što je, Andy?
-Bok! -Dođi.
Uđite.
Još smrdi.
Zatvorili smo na nekoliko dana zbog raskuživanja.
Neće nas ubiti?
Ne tebe, stari. Stjenice.
Najskuplja četvrt i imamo najezdu stjenica.
Koma.
Mi smo nedavno imali uši, zar ne?
Dečki u školi.
-I cure, tata. -Dečki i cure, shvaćam.
Još se osjeća smrad, ha?
Da, malo. Ne previše, zapravo.
Osjećaš li smrad, Andy?
A-a.
Zapravo, prilično je jak.
Zini jako.
Tako.
-Jesi li bolje? -Recimo.
Dobro.
-Gotovo. -Sjajno.
-Hvala. -Dobro.
Ako je bude boljelo, dajte joj polovicu ovoga.
Danas je samo meka hrana.
Što se tiče rođendana, polako sa slatkim.
Dobro. I dalje želiš biti vozačica kamiona kad odrasteš?
Ne.
-Što onda želiš biti? -Stomatologinja.
Stomatologinja?
Budi ozbiljna!
Što?
Nisam mislio ništa loše.
Ako želiš biti stomatologinja, super, ozbiljno.
U redu je, znam sve viceve o stomatolozima.
Ako postaneš sjajna stomatologinja poput Fausta,
nećeš imati problema.
Ali možeš biti nešto zabavnije, što god želiš.
-Oprosti i hvala. -Nema problema.
-U redu. -Uvijek.
Doći ću uskoro, stari. Trebam…
Pokušaj s tatom, ja radim s djecom.
-Stvarno? -Da.
Moram izbijeliti zube.
-On će to, nema problema. -Dobro. Hvala!
-Je li uključeno? -Da, sređeno je. Hvala!
-Uvijek. -Hvala!
Tako to ide, polako. Tako je.
Izvoli.
Što je?
Ha? Ništa.
Ovaj toaletni papir je odličan, ne trga se.
Dobro došla.
Kakvo bacanje novca!
Duguješ mi nakon svih dosadnih natjecanja iz poezije.
Znam.
Bolje ti je da dođeš na vjenčanje.
Naravno da ću doći.
Ovo je samo proslava zaruka.
-Znam. -Kakvo će tek biti vjenčanje?
-Spremna? -Jebote. Da.
Hej!
To je poput antropološkog putovanja u tvoj dom.
Nisi još ništa vidjela. Moj je tata toliko htio ovo.
Pozvao je sve prijatelje.
-Nadam se da je pozvao i prijateljice. -Samo one koje su još same.
-Hej! -Hvala.
Mislio sam da voziš.
Što? Pogledaj koliko je to.
Bit ću dobro. Što?
-Živjeli ili što? -Počinje.
-Živjeli. -Mislim da počinje.
-Zar ne piješ? -Ostavila sam pivo u kupaonici.
Hvala svima što ste prihvatili poziv
i što ste došli u naš dom
kako bi proslavili zaruke mog dragog sina Joséa Manuela
i moje prekrasne snahe Montserrat.
-Pljesak. -Da!
Bravo!
San je svakog oca vidjeti
kako se njegova djeca vjenčaju pred Bogom
za one koje vole.
Dovoljno si mi dugo izmicao, nevaljalče.
Prije nego što mladi zauzmu plesni podij
i prije nego što napravim još veću budalu od sebe,
htio bih zamoliti kćeri
za nekoliko riječi. Majo…
Ti uvijek znaš što reći.
Julia, dođi ovamo.
Hajde!
Hvala, tata.
Bravo!
Hvala svima što ste nam se pridružili.
Dobro došli u obitelj!
Ne znaš što te čeka, Montse.
Ne, ali ozbiljno.
Komunikacija je glavna. Nemojte si tajiti ništa.
Čestitam. Živjeli!
-Bravo! -Čestitamo!
Bravo!
Ne postoji recept za dobar brak.
Ali ako ga nađete,
reci ga tati, on je u trećem braku!
I svi su crkveni!
Hvala, tata.
Bravo!
Kad smo sve rekli,
idemo se napiti.
-Može, tata! -Za mladence!
Nemamo više piva.
Svi su tako uštogljeni.
Usput, što je s Cameronom?
-Što? -Trebala si je dovesti.
-Ne, otjerat ćeš je. -Daj, ne bih to nikada!
Ne želim da te upozna ovakvog.
U govnima si. Znam da se nešto događa.
-Ne… -Letiš preblizu Suncu.
Ne!
Da, znam to!
Ne!
Mi smo ispred našeg vremena, stari.
Trojci su budućnost ljudskog roda.
Još se privikavaš na rastavu, nemaš pojma.
Nemam nikakvih problema s rastavama.
-Julia radi svoje, ja svoje. -Stvarno?
Živjeti pod istim krovom
i spavati na madracu?
Zvuči kao raj.
To je za Andreino dobro. Nema žurbe. U čemu je problem?
Otkad smo Julia i ja prihvatili da je gotovo,
bolje se slažemo nego prije.
Super je.
Dobro smo.
Poričeš, mili, ali to je u redu.
-Gospođo? -Da?
Ostavila sam hranu. Pazite da popije kavu.
-Ne dajte mu da ode. -Ne slušajte je.
-Šali se. -Za njega nema pića.
Idem vidjeti je li zrak čist.
-Ne. Daj mi pusu. -Odjebi.
-Odmah se vraćam. -Dobro.
-Gospođo? -Da?
Gdje držite mezcal?
Ovdje gore.
-Gdje? Ondje? -Da.
To!
-Što je, Rebe? -Stari, pazi!
Sve će biti u redu, stari.
Ali moraš riskirati, više riskirati.
Moraš riskirati. Daj da pustim pjesmu.
Nema pomoćnog kabla.
-Daj. To je za mog šogora. -Nema kabla.
To je za mog šogora. Što je ovo? Znao sam!
Isuse.
Ovo je za tebe, brate!
Hej, ne diraj me!
Miči ruke s mene! Ne diraj me!
-Upozoravam te. -Oprosti.
Jesmo li mi slavili zaruke? Ne sjećam se, čovječe.
Bio si pijan, kao i obično.
Ali vjenčanje je bilo sjajno.
To je bila zabava, a ne ovo sranje.
Izgledala si predivno, prelijepo…
Ju, stani, molim te.
Daj me nemoj.
Jebote.
Ruy!
-Pili smo, je li? -Samo ovaj kreten.
Rekao je da neće piti. Odvedite ga ako želite.
Izađite iz auta na alkotest.
Našoj kćeri je rođendan. Molim vas, policajče.
-Izađite iz auta. -Da.
-Pazite. -Hvala.
Sredit ću to, Julia. Ja ću riješiti to sranje.
Hej! Bez brige, dušo!
Ja ću to riješiti.
Policajče, kad biste samo…
-Ne znate gdje radim. -Ruy!
Ovaj će uređaj izmjeriti razinu alkohola u krvi.
Ti i ja smo na istoj strani. Mi smo dobri ljudi!
Zakonska granica je .04 %.
Kamera će sve snimati.
-Gospođice, popila sam samo dva piva. -Onda će biti u redu.
Pušite.
Pogledaj me u oči, čovječe.
-Ti i ja smo obični ljudi. -To je to.
Isti smo, stari.
-Daj, razmisli. -Nakon testa možete otići.
-Ovo je iznuđivanje! Želiš mito! -Ruy, prestani!
Ne! Ovo je protuustavno!
Što? Pustite je! Uzmite me!
Izvuci me, seronjo! Ti si kriv!
Gospodine, za 3000 pesosa možemo tražiti obustavu.
Tri tisuće?
Od koje je godine Pumas prvoligaš?
Ha?
Od 1962., da!
To te ja pitam!
Znači, 1962.
Hoću reći…
Što? Ne, mislim…
Hej!
Bankomat mi je pojeo karticu.
Ozbiljno, pojeo ju je.
Ne.
Pojeo je karticu, kvragu!
Čekajte, nemojte. Ne odlazite! Gospodine!
Samo čas!
Pojeo mi je karticu.
Ovo je hitan slučaj.
Što da radim?
Godinama sam u ovoj banci, nikad me nije iznevjerila.
Ovo je nevjerojatno. Što mogu učiniti? Možete li mi ga otvoriti?
-Ne, pričekajte do jutra. -Što? Molim vas!
Ljudi iz banke dolaze ujutro.
-Što? -Stalno jede kartice.
-Mislim… -Zaglavila se.
-Nemojte ga udarati. -Ne.
-Samo ćeš ga uništiti. -Ha?
Uništit ćeš ga.
-Što? -Tvoj lak za nokte.
Lijepo izgleda. Kako se zove?
Ne znam. To je s neke kineske stranice.
Pošalji mi link kad ti vrate mobitel.
Naravno.
Ozbiljno, uništit ćeš ga. Pusti.
Ne želim dodatne sate.
Neće ti ništa dati.
To kažu da te preplaše, daj.
Hajde.
Ne bismo li trebale reći drugima?
Nismo Majka Tereza, zar ne?
Netko mora očistiti ovu rupu.
Barbiko, kako se zoveš?
Julia.
A ti?
Ljuti Prkos.
Možeš me zvati Ljuta.
-Što je to? -Moje tetovirano ime.
Jebote!
Peče kao ludo.
Zbog kosti, zar ne?
Kakve kosti, plavušo?
To je koža! Zar nemaš tetovaže?
-Ne. -Naravno.
Kako je brak postao temelj društva?
Prve zajednice bile su matrijarhalne.
Ljudi tada nisu ni slutili
da se djeca proizvode seksom.
Dečki nisu imali pojma da su djeca njihova.
Vidjeli su poveznicu između majke i djeteta
jer su vidjeli da beba izlazi iz majke.
Kad su shvatili pojam očinstva,
muškarci su postali opsjednuti širenjem svojega sjemena
i idejom da moraju biti sigurni da je dijete njihovo, ne mljekarovo.
Ljubav nije imala veze s brakom.
To je bio kupoprodajni ugovor kojim se osigurava vlasništvo
nad utrobom jedne žene.
Žene su imale jednu jedinu svrhu: rađati djecu.
Mnogo poslije smo došli na ideju romantične ljubavi
koja je proizašla iz ljubavi koju morate osjećati za Boga.
Onda je slijedilo sranje da nekoga volite do smrti,
da imate bolju polovicu,
dok nas smrt ne rastavi.
Osim što su imale djecu,
žene su sada morale biti gotovo pobožno posvećene mužu.
Napokon je došla industrijska revolucija. Mogle smo birati muža i zaposliti se.
Svijet se promijenio na sve moguće načine,
ali mi i dalje nastojimo održati
zastarjelu instituciju braka.
U tome je stvar.
Brak je institucionalizirao ljubav.
I tako ju je ubio.
PRAVI ZATVOR JE BRAK, OVO JE NIŠTA
Julia!
Prijevod titlova: Jelena Šestak