Jeg vil stille Dem en række personlige spørgsmål,
så vi kan skabe en psykobiografisk profil af Dem,
hvilket vil hjælpe dommeren med en beslutning om forældremyndigheden for…
Andrea?
-Ja. -Godt.
I hvilken alder blev De seksuelt aktiv?
Atten.
-Atten? -Ja.
-Er Deres forældre i live? -Ja.
-Hvordan er Deres forhold til dem? -Godt.
Beskriv Deres forhold til Deres far.
Ikkeeksisterende.
Han forlod os, da jeg var lille.
Var Deres mor streng?
Nej.
Nej, hun er en hippie og frisindet.
Hun elsker dyr og tror på fri kærlighed.
Vegetar, før det blev moderne.
En López Obrador-fanatiker,
også før hans forslag om pension til ældre.
Hun er ret sej.
Hvor mange sexpartnere har De haft?
Fire.
Kun fire?
Hvad mener De med "kun"?
Hvor mange sexpartnere har De haft?
Det er lidt kompliceret. Altså…
-Det er… -Et slag på tasken?
Hvad med et interval? 10-20. 20-30?
Har De nogensinde indtaget psykoaktive stoffer?
Marihuana.
Har De nogensinde indtaget psykoaktive stoffer?
Helt ærligt, nej.
I hvilken alder mødte De Deres barns far?
Da jeg var 20.
Jeg var 32.
Hvornår tabte Deres barn sin første tand?
Navnet på Deres barns lærer?
De ved det ikke.
Vil De sige, at De let mister besindelsen?
Nej.
Nej, aldrig.
Er De offer for vold i hjemmet?
Nej.
-Har De været involveret i vold i hjemmet? -Nej.
Er Deres barn blevet diagnosticeret med de følgende lidelser?
Kun ja- og nej-svar. Ingen detaljer.
Er hun trist, håbløs eller græder tit?
Nej.
-Irritabilitet? -Nej.
-Dvæler ved død eller tab? -Nej.
Er hun nervøs og bekymret?
Nej.
-Får hun panikanfald? -Nej.
-Nedsat syn eller hørelse? -Nej.
Det var det. Gå hen til det næste skrivebord.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
TRE MÅNEDER TIDLIGERE
Ruy!
Hvem er det?
Det er mig!
Hvem er "mig"?
Andrea, din datter.
Madrassen! Få den væk! Den er våd! Skub den derned!
Sikke en overraskelse!
-Kom indenfor, frøken. -Tak.
Hvad sker der, abekat?
Jeg havde mareridt.
-Hvorfor? -Hvad? Er det rigtigt, skat? Igen?
-Hvad er det, mor? -Ikke noget.
-Andrea? -Sådan, frøken.
-Hvad er der sket? -Jeg havde mareridt.
Om hvad?
Om Ortiburcio.
Hvem er Ortiburcio?
Det er en ond kylling.
Jeg var i skoven, hvor min bedstemor blev skør.
-Nej. -Hvad skete der ellers?
Ortiburcio skældte mig ud for at forstyrre kyllingerne.
-Hvad? -Hvad ellers?
Pludselig landede UFO'erne og tog ham væk.
Så for jeg vild og kunne ikke finde hjem.
Vi kommer til at bruge en formue på psykolog til det barn.
Pis!
Selvfølgelig får du mareridt, når du har den grimme t-shirt på.
Din far vil bare have, du får hans musiksmag.
Fortæl hende, at du elsker Iron Maiden.
Ikke rigtigt.
Ikke rigtigt? Hvad sagde du?
Undskyld, hørte jeg rigtigt?
Nej!
Undskyld mig?
Hold op, børn!
Vi skal op om to timer.
-Jeg er ikke kilden. -Må jeg blive her?
Okay, men lad os se, hvem der først falder i søvn.
En, to tre!
-Hvad nu? Har du dine indlægssåler? -De er blevet væk.
De er under kommoden. Skynd dig. Vi kommer for sent.
-De er under sengen! -Tak!
Led ikke mere, Andrea. Skynd dig bare.
Okay.
Idalia, spis morgenmad. Det er sent.
-Efter jeg tager skraldet ud. -Skynd dig, Idalia.
Op med dig!
-Værsgo. -Har du pakket skoletasken?
En stor mundfuld, tak.
-Andrea, har du pakket skoletasken? -Spis.
Tag en stor mundfuld. Andrea!
Store mundfulde, kom nu.
Vi er sent på den.
-Tag brødet, og vi smutter. -Din chai.
-Kom. -Her er din chai.
Okay, tak.
Din madpakke.
Okay, held og lykke.
Hej, Néstor. Güero er tilbage.
Ja. Han stikker ikke af igen.
-Aha. -Hej, Güero.
Kom nu, skat. Vi ses.
Vi ses.
Har alle bekræftet, at de kommer til din fødselsdag?
Ikke Caro.
-Hendes bedstemor er syg af sukker. -Stakkels.
Jeg ringer til hendes forældre, så hun kan komme med.
Giv mig et kys. Jeg elsker dig.
Mor, forældremøde og oprydning i klassen er på mandag.
-Hendes far kommer. Ja. -Kom ind, unger.
Dette er Resonance Radio, 96.3.
Talerør for forandring.
Hvorfor tav den tidligere administration om det her?
-Det forstår jeg ikke. -Hvem tav?
I tav! Nu peger du bare fingre.
Hvem er "I"? Det er ret vagt.
Hvem er "I"?
Jeg er akademiker. En journalist.
-Hej. -Er det den her?
-Ja. -Godt.
-Hvornår kan vi færdiggøre podcasten? -Det ved jeg ikke.
-Jeg må tjekke min kalender. -Det ville være fedt.
Jeg elsker din stemme, Rebeca. Det ville være fedt. Det mener jeg.
-Aviser og et interview. Lønninger… -Også…
Det er første gang, at man tager hånd om roden til problemet
med legater og muligheder.
Legater er ikke jobs.
Det er et nedladende system ligesom PRI.
Undskyld mig, Nacho, men der tager du fejl.
Hvordan?
Folk stoler ikke på de samme gamle politikere.
Det "nye" kabinet er det samme som den gamle regering.
Kan vi ikke ændre det til det bedre?
Begår du aldrig fejl?
-Jo, men jeg er ikke en tjenestemand. -Undskyld.
Vi må stoppe. Tiden er gået. Så lad os stoppe debatten nu.
Tak, fordi du kom, Nacho.
Du er altid velkommen. Vi ses igen.
Min kære Ruy. Du har min opmærksomhed.
Hvordan går det, Laura?
Hvorfor komme hele vejen herhen? Du kunne have gjort det over telefonen.
Hvad skal vi høre i dag?
Fordi vi taler om forandring, og om det er godt eller ej:
"No tengo tiempo de cambiar mi vida" af mesteren over alle mestre:
Rockdrigo González! Kaktussernes Profet!
Åh gud! Han er fra min ungdom!
Det er helt rigtigt, Laura.
-Ja, selvfølgelig. -Den her er fra hans album Hurb…
Hurbanistorias! Ja.
Han gav et par koncerter på La Querencia.
-Jaså? -Ja, et par gange.
Hurbanistorias er hans eneste album. Faktisk…
Lad os høre den. Det er en god sang. Sæt den på, Chuy.
Jeg tog til alle hans koncerter.
-Jaså? -Ja.
En stærk stemme!
Da han spillede på metrostationen, fik jeg kuldegysninger.
-Sejt! Talte du med ham? -Lad os lytte nu.
Naturligvis.
Rebeca?
Forstyrrer jeg?
-Hvad så? -Hej.
Ved du, hvad du vil spille i aften?
Nej, ikke rigtig.
Jeg har aldrig spillet musik til en forlovelsesfest, så…
Men nok noget stille.
Det kan være vildere. Jeg sender dig nogle sange.
Jeg vil ikke være til besvær. Dine anbefalinger var en stor hjælp.
-Det var pænt af dig. -Klart.
Jeg kan hjælpe dig. Jeg spillede for dem sidste år.
De har en dårlig musiksmag.
Giv mig dit nummer, så sender jeg nogle sange.
Du kan sende dem via Spotify.
-Og se min playliste. -Kom nu.
De sange, jeg tænker på, er ikke på Spotify.
-Kom nu. -Okay.
Giv mig dit nummer.
Okay.
Hvad? Hey!
Jeg gør det. Det er hurtigere.
Sådan.
Godt. Okay.
Gør dig selv en tjeneste og lyt til den her.
Okay.
Den skal du kende.
-Okay. -Okay. Farvel.
Vi ses.
Kommer du for sent igen, Ruy?
Hvad? Jeg har indtil 14.30.
Hva' så?
Andrea? Hvad er der sket?
Hvad sker der?
Hva'?
Det gør ondt.
Hvad har du spist? Åbn munden.
Nej, skat.
Vi har sagt, du ikke skal spise det lort fra kantinen.
Det er derfor, vi laver madpakke. Hvad har du spist?
Jeg knuste en af de stærke slikkepinde.
Smagte den i det mindste godt?
Du begynder med introduktionen om ikonografien
og vores stil, som er fra før koloniseringen.
Snak ikke om vulvaen. Det gør jeg, når jeg fortæller om vores design.
Og om censur på sociale medier.
Hvad er der galt med dig? Har du glemt at tage dine piller?
Vi er ved at sælge vores sjæle til den kapitalistiske djævel.
Dig og din dårlige samvittighed.
Lad os ikke skabe problemer.
Du skal ikke skabe problemer.
Jeg er klar.
Men der er også en del af mig, som ikke ønsker det her.
Vi laver projekter til dem, så vi kan arbejde med vores eget.
Men helt ærligt, så er jeg ved at flippe ud.
Tænk ikke på pengene, men tænk på eksponeringen.
Vi vil være på gaderne og på reklametavlerne. Overalt.
Det bliver godt for os.
Det bliver fantastisk.
Jeg ved, at vi var enige om at give jer kunstnerisk frihed, men…
Helt og aldeles.
-Ja, men det her er… -Helt fantastisk!
Det er skønt. Jeg elsker det. Elsker vi det ikke, Pancho?
Det minder mig om…
Kan du huske hundehvalpereklamen fra Lulu Cola?
-Fyrene herfra designede den. -Hvalpene?
-Er det sandt? -Ja, menneskene herfra var bag den.
"Menneskene"?
"Menneskene!"
Jeg elsker det. Reklamen er kønsneutral.
Jeg har den tændt, hvis min datter ringer.
-Hvad? Har du børn? -Ja.
-Hvor gammel er du? -Tredive.
-Tredive? -Hun ser yngre ud.
-Fandens! -Det var satans.
Det er hende. Giv mig to minutter.
Ja. Det er fint. Vi har fuld forståelse. Tag den.
-Jeg kan vise jer… -Ja.
Hvad så, Ruy? Jeg sidder i møde.
På skoene og skjorten.
Man tager den på…
Den stærke vagina er skøn.
Og vi har også trøjer.
Du kender adressen, ikke?
Godt. Hold mig underrettet.
Vi ses.
Vi skal nok få det lavet. Bare rolig.
Se, vi er her.
Talerør for forandring.
Vi er tilbage fra pausen. Nu er det de internationale nyheder.
Kina er i højt beredskab.
Den nye coronavirus har kostet tre liv.
Den har endda krydset grænser.
Der er to tilfælde i Thailand, et i Japan og et i Sydkorea.
WHO…
Hvad så, mand?
Hej.
Vi er lukket. Heldigvis havde jeg tid.
-Vidste du, vi kom? -Julia ringede. Hvad så, Andy?
-Hej. -Kom.
Kom med ind.
Her lugter stadigvæk.
Vi har lukket et par dage, så vi kan få stede desinficeret.
Vil det ikke dræbe os?
Nej, det er for væggelus.
Det dyreste kvarter, og vi bliver angrebet af væggelus.
Det er surt.
Vi havde lus for nylig.
Fyrene fra skolen.
-Også pigerne, far. -Drengene og pigerne. Ja.
Man kan stadig lugte det.
Ja, lidt. Men ikke så meget.
Kan du lugte det, Andy?
Ja.
Her lugter meget.
Åbn højt op.
Sådan.
-Har du det bedre? -Lidt.
Okay.
-Så er det klaret. -Storartet.
-Tak. -Okay.
Hvis hun får smerter, så giv hende halvdelen af det her.
Kun blød mad i dag.
Og ikke alt for meget slik til din fødselsdagsfest.
Okay. Vil du stadig være lastbilchauffør, når du bliver voksen?
Nej.
-Hvad vil du så være? -Tandlæge.
Tandlæge?
Helt ærligt!
-Hvad? -Jeg mente ikke noget med det. Undskyld.
Hvis du vil være tandlæge, er det fedt.
Jeg kender alle vittighederne om tandlæger.
Hvis du bliver en god tandlæge som Fausto, så vil du klare dig godt.
Men du kan også blive noget sjovere. Lige hvad du vil.
-Undskyld, og tak. -Selv tak.
-Godt. -Når som helst.
Jeg kommer snart. Jeg har…
Spørg min far. Jeg ser kun børn.
-Er det sandt? -Ja.
Mine tænder skal afbleges.
-Det kan han sagtens klare. -Okay. Tak.
-Er den tilsluttet? -Ja, den er klar. Tak.
-Bare sig til en anden gang. -Tak, Jess.
Det tager sin tid. Værsgo.
Sådan.
Hvad?
Hvad? Ikke noget.
Toiletpapiret er godt. Det går ikke i stykker.
Velkommen til.
Det er spild af penge.
Det skylder du mig efter alle dine kedelige poetry slams.
Det ved jeg.
Du skal også med til brylluppet.
Selvfølgelig.
Det her er bare forlovelsesfesten.
-Ja. -Jeg kan ikke forestille mig brylluppet.
-Er du klar? -For fanden. Ja.
Hej.
Dit barndomshjem er som en antropologisk rundvisning.
Bare vent. Min far er så begejstret, at han har inviteret alle sine venner.
-Forhåbentlig også sine veninder. -Kun dem, der stadig er single.
-Hovsa. -Tak.
Jeg troede, at du kørte.
Hvad? Se lige størrelsen.
Det skal nok gå. Hvad?
-Skål. -Nu starter det.
-Skål. -Det starter vist nu.
-Drikker du ikke? -Jeg efterlod min øl på badeværelset.
Tak til jer alle, fordi I ville komme hjem til os
for at fejre forlovelsen mellem min kære søn, José Manuel,
og min smukke svigerdatter, Montserrat.
-Giv dem et bifald! -Ja!
Bravo!
Det er enhver fars drøm
at se sine børn gifte sig foran Guds åsyn med den, de elsker.
Du ventede længe nok, din slyngel.
Før de unge overtager dansegulvet,
og før jeg opfører mig endnu mere pinligt,
vil jeg bede mine døtre om at sige et par ord. Majo…
Du ved altid, hvad du skal sige.
Julia, kom herop.
Kom så!
Tak, far.
Bravo!
Tak, fordi I kom.
Velkommen til familien. Du ved ikke, hvad der venter dig, Montse.
Helt seriøst.
Kommunikation er nøglen. Hav ikke hemmeligheder for hinanden.
Held og lykke. Skål!
-Bravo! -Tillykke.
Bravo!
Der findes ikke en formel på et godt ægteskab.
Men hvis I finder den, så sig det til min far.
Han er på sit tredje!
Han bliv gift i kirken alle gange!
Tak.
Bravo!
Når alt det nu er sagt, så lad os drikke os fulde.
-Sådan, svigerfar! -Skål for bruden og gommen!
Vi er løbet tør for øl.
De er så konventionelle.
Hvor er Cameron?
-Hvad? -Du skulle have taget hende med.
-Nej, du ville skræmme hende væk. -Aldrig i livet.
-Hun skal ikke møde dig sådan her. -Åh!
Jeg kender dig. Der er noget i vejen.
-Nej… -Du flyver for tæt på solen.
Nej!
-Jo. Det ved jeg, du gør. -Nej!
Vi er forud for vores tid, makker.
Triader er menneskets fremtid.
Du er først lige blevet skilt. Du ved ingenting.
Jeg er virkelig god til at være skilt.
-Julia gør sit. Jeg gør mit. -Gør I?
At bo under samme tag?
Og sove på en luftmadras?
Det lyder som paradis.
Det er for Andreas skyld. Det haster ikke. Hvad er problemet?
Efter Julia og jeg accepterede, at det er slut,
har vi det bedre sammen end nogensinde før.
Det er godt.
Vi er afklarede.
Du vil ikke se sandheden i øjnene, kylling.
-Undskyld mig? -Ja?
Der er mad til ham her. Sørg for, han drikker sin kaffe.
-Lad ham ikke gå. -Lyt ikke til hende.
-Hun pjatter bare. -Ingen sprut til ham.
Jeg ser, om kysten er klar.
-Gør det ikke. Kys mig. -Pis af.
-Jeg er tilbage om lidt. -Godt.
-Undskyld mig? -Ja?
Hvor er mezcallen?
Deroppe.
-Hvor? Derovre? -Ja.
Bingo!
-Hvad så, Rebe? -Pas nu på!
Det skal nok gå.
Du klarer det godt. Rigtig godt.
Men du skal vælge noget mindre sikkert. Lad mig spille en sang.
Ledningen er væk.
-Det er til min svoger. -Ledningen er væk.
Det er til min svoger. Hvad er det her? Jeg vidste det!
Du godeste.
Den her er til dig, svoger!
Hallo! Fingrene væk!
Slip mig! Fingrene væk!
-Hold så op! -Undskyld.
Havde vi en forlovelsesfest? Jeg kan ikke huske det.
Du var fuld som sædvanlig.
Men brylluppet var fedt.
Det var en fest. Ikke som det her pis.
Du var så smuk og dejlig…
Ju, hold ind til siden.
Det er fandeme løgn.
Pis.
Ruy!
-Vi har drukket, ikke sandt? -Kun det fjols.
Han sagde, han ikke ville drikke. Tag ham bare.
Stig ud af bilen. Spiritusprøve.
Det er vores datters fødselsdag. Vær nu sød, betjent.
-Stig ud af bilen. -Ja.
-Pas på. -Tak.
Jeg skal nok tage mig af det her, Julia.
Bare tag det roligt, min skat.
Jeg skal nok tage mig af det. Betjent, hvis du…
-Du ved ikke, hvor jeg arbejder. -Ruy!
Det her apparat måler alkohol i blodet.
Du og jeg er på samme side. Vi er gode mennesker!
Grænsen er 0,4 promille.
Det kamera vil optage alt.
Frøken, jeg drak kun to øl.
Så skal det nok gå.
Blæs her.
Se mig i øjnene.
-Du og jeg er almindelige mennesker. -Sådan.
Vi ligner hinanden.
-Bare tænk over det. -Efter testen kan I gå.
-Det er pengeafpresning. Du vil bestikkes! -Hold op, Ruy!
Nej! Det er forfatningsstridigt!
Hvad? Lad hende gå! Tag mig!
Kom og stil kaution, røvhul! Det er din skyld!
For 3.000 pesos kan vi give en formaning.
Tre tusind?
Hvilket år kom Pumaerne i første division?
Hvad?
Det er 1962! Ja!
Ja, for fanden!
Det er 1962.
Jeg mener…
Hvad? Nej, jeg mener…
Hey!
Pengeautomaten tog mit kort.
Den tog det faktisk.
Nej.
Den tog kortet, for fanden!
Vent. Gå ikke! Betjent!
Vent et øjeblik, betjent.
Den tog mit kort. Det er en nødsituation. Hvad skal jeg gøre?
Jeg har haft den bank i årevis. Den har aldrig før svigtet mig.
Det her er utroligt. Hvad gør jeg? Kan du åbne den for mig?
-Det må vente til i morgen. -Hjælp mig!
Bankfolkene kommer om morgenen.
-Hvad? -Den tager dem altid.
-Men… -Det sidder fast.
-Du må ikke slå den. Lad være. -Nej.
-Du ødelægger den bare. -Hvad?
Du ødelægger den.
-Hvad? -Din neglelak.
Den er sej. Hvad hedder den?
Det ved jeg ikke. Jeg købte den på en kinesisk hjemmeside.
Giv mig linket, når du får din telefon tilbage.
Okay.
Seriøst, du ødelægger den. Hold nu op.
Jeg vil ikke have flere timer.
De er pisseligeglade.
De siger det for at skræmme dig.
Helt ærligt.
Bør vi ikke sige det til de andre?
Vi er ikke Moder Teresa, vel?
Nogen skal rydde op i den her bule.
Hvad hedder du, prinsesse?
Julia.
Hvad hedder du?
Onde Jarocho.
Du kan kalde mig "Den Onde".
-Hvad er det? -Jeg fik mit navn tatoveret.
For fanden!
Det gjorde fandeme ondt.
-På grund af knoglen, ikke? -Hvilken knogle?
Det er huden! Har du ingen tatoveringer?
-Nej. -Selvfølgelig ikke.
Hvordan blev ægteskabet samfundets fundament?
De første samfund var matriarkalske.
Dengang vidste folk ikke, at sex medførte babyer.
Mænd anede ikke, at børnene var deres.
De kunne se forbindelsen mellem moren og barnet,
fordi de så babyer komme ud af deres mødre.
Da de forstod, hvordan man blev far,
blev mænd besatte af at sprede deres afkom overalt,
og af at fastslå, at barnet var deres eget og ikke mælkemandens.
Ægteskab havde intet med kærlighed at gøre.
Det var en salgskontrakt for at sikre ejerskab
over en kvindes livmoder.
Kvinder havde kun ét formål: at få børn.
Meget senere kom vi på tanken om romantisk kærlighed,
som stammer fra den kærlighed, men skulle erklære Gud.
Så kom det pis med at elske en overalt på jorden,
og ens bedre halvdel,
og "til døden os skiller".
Så udover at føde børn,
skulle kvinder nu være deres mænd hengivne i nærmest religiøs grad.
Endelig kom den industrielle revolution, og vi kunne vælge en mand og få et job.
Verden har forandret sig på alle måder,
men vi prøver stadig at få en firkantet pind
ind i det gammeldags runde hul, som ægteskab er.
Sådan er det.
Ægteskabet gjorde kærlighed til en institution,
og dræbte det.
ÆGTESKAB ER DET ÆGTE FÆNGSEL. DET HER ER INGENTING.
Julia!
Tekster af: Karen Marie Svold Coates