FOX GJORDE CRT MAINSTREAM
PRODUCERMØDE
På nyhederne kom jeg med historier om, at folk døde i fængslerne
på grund af COVID, og om racistisk kunstig intelligens.
Man ser, hvad de siger nej til, og hvad de siger ja til.
TREY FORHENVÆRENDE NYHEDSPRODUCER
Hør lige. Ingen vil nogensinde være journalist på grund af seertal.
Journalisterne, producerne, researcherne
kommer til faget med en følelse af, at der er en sandhed, der skal afsløres.
Men det er seertallene, der definerer succes.
Og det er Nielsen-seertal, der...
Der er under 50.000 Nielsen-familier, der repræsenterer hele USA.
Det får mig til at tænke:
"Repræsenterer jeg, hvad iranske muslimer ser?"
Er du en Nielsen-familie?
Det var vi engang. Da jeg var 13. Man udfylder et skema.
Man sidder der. "Ja, vi så det her."
Men det er ligesom alt muligt andet. Det er som med alle lektier.
Man ender med: "Pis, vi glemte det. Jeg ved ikke."
"Bare skriv, at jeg så Seinfeld."
For at opsummere.
-Den elendige nyhedsmodel, vi ser... -Ja.
...er baseret på et forældet system, der ikke afspejler seerne.
-Besynderligt. -Ja.
Min familie gjorde det for syv dollars om måneden.
Må jeg sige noget? Det er virkelig fint. Din muslimske familie skrev Seinfeld.
Fordi...
Den serie gjorde ufatteligt meget for mit folk.
DET UGENTLIGE SHOW
DET MÅNEDLIGE SHOW
DET ÅRLIGE SHOW
MED JOHN DAILY
PENGEMASKINEN MED JON $TEWART
PRODUKTET ER
PROGRAMMET PRÆSENTERER
AMERIKAS
NÆSTE TOP
JON STEWART & TEMPLETS FORBANDELSE
PROBLEMET JON STEWART
PROBLEMET MED MARTHA STEWART
MARTHA WASHINGTON DIN MOR
HVEM FANDEN ER JON STEWART
SIKKE ET ROD
LORT OG LAGKAGE MED JON STEWART
JEG VIL TRO PÅ JON STEWART
PROBLEMET VED JON STEWART
PROBLEMET VED PROBLEMATISKE JON STEWART
Bum!
Hej, alle sammen!
Tak skal I have. Det er godt at se jer.
Tak, fordi I er her. Jeg hedder Jon Stewart.
Jeg må sige en ting. Jeg er så glad for, at I ser dette af alle vores afsnit.
Jeg har stor respekt for hvert af vores... Jeg tror, at vi har fire afsnit.
Vi har lavet fire af dem.
Jeg er en Etsy-butik med afsnit. Jeg strikker dem selv.
Jeg elsker dem alle. De er alle perler.
Nu skal I ikke være nedladende.
Men i aften skal vi tale om...
...nyhedsmedierne og...
Ja!
Ja.
Det er min kæphest. Min hvide hval. Ærten under min madras.
Det går mig virkelig på.
Generelt har vores nyhedsmedier bestået af
to store kategorier.
Der er det, man kan kalde de mainstream progressive medieselskaber.
Og så er der de højreorienterede mainstream medieselskaber.
Jeg lader Facebook og TikTok være til en anden dag.
Den ene side af den her ligning mener,
at de leverer sandhed og retfærdighed.
De vogter om vores demokratiske republik.
Den anden side er effektiv.
Vi skal ikke tale om højreorienterede medier i hele programmet.
Vi viser jer bare, hvor fantastiske de er til at opnå deres mål.
Lad os tage hul på historien og begynde med herren Christopher Rufo.
Rufo ville gøre kritisk raceteori til en vindersag for republikanerne.
KRITISK RACETEORI DET PERFEKTE VÅBEN
Det var hans mål.
Så nemt er det altså ikke!
Jeg laver sjov. Se her.
Det er utroligt, som kritisk raceteori har gennemsyret
hver eneste regeringsinstitution.
Jeg opfordrer præsidenten til at udstede dette dekret
og rive denne destruktive pseudovidenskabelige ideologi op med rode.
Den fyr... "Jeg opfordrer præsidenten."
Hvem helvede? Lad mig lige sige noget. Han er USA's præsident.
Christopher Rufo medvirker i den anden idiots program 1. september
og opfordrer præsidenten til noget.
Gæt engang. Hans ord gav et rungende ekko...
...lige indtil den 17. september.
De studerende på vores universiteter drukner i kritisk raceteori.
En marxistisk doktrin, der fremstiller Amerika som grufuld og racistisk.
Skal kultledere ikke være karismatiske?
Den mest besynderlige retorik.
Det her... Det her...
Det her er Kool-Aid.
Frugtig og lækker.
I bør drikke det.
Ikke i nærheden af mure...
En stor kande...
16 dage efter fyren stod i Fox News
og opfordrede præsidenten til at gøre noget ved kritisk raceteori,
gjorde præsidenten noget ved kritisk raceteori.
Man kan ikke altid bero sig på, at præsidenten sluger ens programmer
og skriver ned, hvad man beder ham om.
I denne nye Biden-alder må de højreorienterede arbejde lidt hårdere
på deres manipulerende kritiske raceteorisludder.
Unge i hele Amerika bliver tvangsfodret med kritisk raceteorigift.
Man må organisere sig.
Sig, at man ikke vil have marxister og kommunister til at undervise sit barn.
Klag og gør det højlydt.
Skam jer!
Du er racisten.
Det her er en ulovlig anholdelse. Ifølge første forfatningsændring...
Forældre har fået nok.
Jeg har ikke før set noget, der er vokset sig så stort fra græsrødderne.
Det er ikke græsrødder. I startede det jo!
I antændte bålet, og da det var blevet varmt,
sagde I: "Sådan et bål har jeg aldrig set før."
Det er, som når en hund brækker sig på tæppet
og så æder det.
Og kigger på en...
"Får jeg en godbid for at gøre rent?"
Nej! Det var dig, der svinede!
Pludselig forbyder vi CRT. Vi begrænser raceundervisning.
Vi forbyder bøger. Og Florida vil gøre det ulovligt
for en hvid person at føle sig ubehageligt til mode.
I Florida.
God fornøjelse med at anholde luftfugtigheden.
Mine kugler klistrer til mit ben.
Hr. betjent!
Fjern... Fint.
Det ville være en skidt melding over radioen.
"Ja, der er nogle klistrede kugler... nede i Ocala."
De højreorienterede medier,
der samarbejdede effektivt med deres politiske arm,
fik det til at ske.
Ved du hvad, Brian?
Vi var den eneste kanal, der dækkede kritisk raceteori, og det blev stort.
Nemmerlig.
Men så dygtige er de her fyre! Så gode...
Hvis man vil gå i krig mod den her koordinerede indsats
af politik og medier, har man brug for en helt.
En helt, der er modig nok til at komme et samfund til undsætning,
der drukner i CRT-panik og "Kom så, Brandon"-memes.
Og hvem er den helt?
Der er intet demokrati uden journalistik.
Vores opgave er at fortælle sandheden.
Vi skal lyse ud i de mørke hjørner og stille magthaverne til ansvar.
Viden giver os magt.
Viden hjælper os med at beslutte os.
Viden sikrer vores frihed.
DEMOKRATIET DØR I MØRKE
Helt ærligt.
Men i en tidsalder med misinformation fordrejede oplysninger,
hemmeligholdelse og politisk polarisering
er der én gruppe, der står klar til at lyse ind i mørket,
så det gode skib Amerika
ikke skal støde sin tå mod den lille aftensnack fascisme.
Jeg blander nogle metaforer.
Min pointe er som følger.
Pressen har erklæret, at de står klar mellem Amerika og faren.
En fæstningsmur mod fascismen.
Vores massemedier. De er vogterne på muren.
Nej, det var den forkerte...
Det var den forkerte vogter og den forkerte mur.
Dét er muren. Dér er vogteren.
Ja. Tak. "Til volden, helte!"
Tre, to, en!
Godt nytår!
Nå, det har været en fornøjelse. Løbet er kørt.
Hvis de er det eneste, der står mellem Amerika og kaos, er vi på den.
Der har sjældent været en institution med så stor afstand
mellem dens målsætning og dens udførelse.
Og derfor...
"Problemet med massemedierne."
Medierne bliver ved med at fortælle os, hvor vigtige de er for vores overlevelse.
For viden sikrer vores frihed.
Men når de står med afgørende oplysningsopgaver,
bygger de i stedet fængsler af: "Hvad fanden er det, I fabler om?"
For et par år siden var man bekymret for, om USA's præsident
havde outsourcet vores valgintegritet til en udenlandsk regering.
En, der ikke var allieret.
Og at han havde fyret sin justitsminister for ikke at risikere afsløring.
Rejs nu tilbage i tiden med mig til 2017.
Ikke noget? Har vi slet ikke... Fint nok.
Justitsministeriet afslører, at man vil udpege en særlig anklager,
der skal lede FBI's efterforskning af Ruslands indblanding
og mulige hemmelige aftaler.
Forhenværende FBI-direktør Robert Mueller skal lede efterforskningen.
Godt gået. I fortalte, hvad der foregik med en tyngde, der virkede passende.
Og nyheden blev leveret med den rette mængde nydelighed.
Det blev gjort meget nydeligt.
Hvad sker der så nu?
Anklageren opererer i hemmelighed.
Hvis nogen anklager overholder den regel, er det en fyr som Bob Mueller.
Alt, hvad der foregår, sker bag lukkede døre.
Den særlige efterforskning er naturligvis hemmelig.
Mueller lækker ikke noget.
Mueller holder kortene tæt ind til kroppen.
Endnu engang... Undskyld. Tillykke. Godt gået.
Anklageren opererer i hemmelighed. Det er jo fakta.
Bob Mueller holder munden lukket. Lidt subjektivt, men okay.
Det får demokrati-iltmåleren til at vise 97-98.
Bobby Mueller.
Agenterne kalder ham "Bobby Three Sticks".
-Hvorfor det? -Robert Swan Mueller III.
Og nu daler iltmætningen langsomt.
Mørket begyndte at trække sammen.
Lad os se medierne spille for højt spil!
Hvis man har noget at skjule,
er Mueller nok den sidste, man vil have til at efterforske en.
Bob Mueller vil efterforske det aggressivt,
og er der forseelser, finder han dem.
-Mueller kommer til bunds i det. -Han finder ud af det.
Hvis man har et barn og er ked af, at der ikke findes en helt i Amerika,
så vær blot helt rolig, for Robert Mueller er helten.
Republikken har lige fået muligheden for at redde sig selv.
Det er jo for helvede ikke Tatooine!
Vi er ikke på udkig efter et udvalgt barn!
Vi har brug for en kyndig anklager, der arbejder på at finde fakta.
Og I skal ikke fortælle historier og tage på vej
og sætte mere og mere på spil hvert eneste øjeblik.
Det her er Watergate.
Som Watergate.
Faren for præsidenten er lige så stor.
Er det større end Watergate?
På nogle måder kan det blive værre end Watergate.
Det bliver dækningen af det i hvert fald, Bernstein.
Selvom det blev forklaret meget klart,
at den særlige anklager opererer i hemmelighed,
og at Bob Mueller holder kortene tæt ind på kroppen,
afholdt det ikke offentligheden fra at ende midt i sprængningszonen.
En bombe fra Robert Mueller.
Det er ikke bare en typisk fredagsnyhed. Det er en fredagseksplosion.
Bombe efter bombe.
Den seneste bombe i et helt arsenal af bomber...
Robert Muellers to bomber.
Bombe. Bombe. Bombe.
Potentielt en stor bombe...
...bomben fra New York Times.
Avisen fortæller, at den særlige anklager har utallige spørgsmål til Trump.
Bombe! Bombe!
Efterforsker har spørgsmål. Bombe! Sultne mennesker elsker mad. Bombe!
Jeg har også et spørgsmål. Tror I, at vi er dumme?
Det var den ansvarlige måde, de håndterede noget, de faktisk vidste.
Og så blev det mærkeligt.
Det her kan ændre alt, hvis den her rapport er sand.
Hvor stort er det på en skala fra et til ti, hvis det passer?
Ingen bør undervurdere det her, hvis det er sandt.
Det er stort, hvis det passer.
Er det stort, hvis det er sandt? Hvad tyder det da på?
Hvis det er sandt, ville det være et bevis på en hemmelig aftale.
Hvis det passer...
Hvis rapporten er sand... Det er ikke bekræftet...
Ingen andre større nyhedsmedier har fået det bekræftet.
Hvis det passer, hvad betyder det så for Trumps som præsident?
Så ville det jo være slut.
Er der en multiplikator?
X gange det, vi ved, er lig med det, du tror, Mueller ved?
Ja! Ja, det er der! Jeg kender godt den ligning!
Det er det der, når man får sin lommeregner til at skrive "bolle".
Man taster det ind, og så vender man den om.
Og så viser man sine venner, at der står "bolle".
Der var så mange "Hvis det passer", at det var som en tarotlæsning.
Men ved I hvad?
Der skete jo heller ikke andet vigtigt i 2019.
Det er derfor, de har ressourcerne til sådan noget her.
CNN-overvågningsholdet har ikke set Mueller gå til frokost i dag.
Det gør han normalt.
Åh gud, ingen frokost.
Kan han have haft en sandwich med hjemmefra?
Men efter to års spekulationer og gætterier
og sludder og vrøvl var de sikre på én ting.
Hvis man er Donald Trump, er det ikke gode nyheder.
Nettet strammes, kan man måske sige.
Nettet strammes.
-Nettet strammes. -Nettet strammes.
-...mere og mere... -...mere og mere...
...mere og mere omkring ham.
Det ser ud, som vi nærmer os toppen.
Det så faktisk ikke ud, som om nettet blev strammet.
Der var en stor sprække til ham. Han kunne vist komme ud for oven.
Men de andre passede fint.
Og nyhedsmedierne lovede os,
at der ville komme en mindeværdig afslutning.
Nu er der snak om at rejse tiltale mod præsidenten.
Nu er der snak om en fængselsstraf.
Det bliver vildt.
Det kan ikke undgå at blive
noget af det mest afgørende i USA's historie.
Hvis der bliver rejst tiltale mod nogen fra Trump-familien,
bliver det i sidste akt.
-Løkken strammer til. -De...
Folk skal måske i fængsel.
-Du har helt ret. -Resten af livet.
Hvis det passer.
Og efter to år, hvor de har edget sig til et Mueller-klimaks...
Det er et interessant fetichpublikum, vi har.
Det er jo en bombe i sig selv.
Der er vist mange her, der kender til edging.
De...
Uartige tosser.
Man kan ikke...
Man kan ikke se det, når de har masker på.
Det er det modsatte af Eyes Wide Shut. Bare...
Jeg ved ikke, hvad vi taler om.
Nå ja! Vi skal tilbage til emnet.
Efter to år, hvor de har edget sig til et Mueller-klimaks...
...oprandt dagen endelig.
CNN's særlige udsendelse om offentliggørelsen af Mueller-rapporten
begynder i morgen tidlig klokken seks.
Tik, tak. Vi bør have et Mueller-ur i hjørnet.
Vi er to timer fra...
Her venter folk på rapporten.
Klokken er 11.05.
Justitsministeren har sagt, at klokken 11.00
vil rapporten bliver overleveret til kongressen.
-Har du den, Melber? -Den er der. Er den online?
-Den er lagt op. Den er online. -Okay.
Gå ind på www.justice.gov,
og så tror jeg, at det er: /storage/report/pdf.
Vær klar med toner og papir.
Skal vi selv udskrive den?
Har NBC ingen Kinko's? Er det det, du siger?
Har I endelig skelsættende nyheder, og så skal jeg selv printe den?
Jeg læser den sammen med jer.
Min herre, nej, lad være.
Det, jeg læser nu, er begyndelsen af rapporten.
Vi sender direkte i dag, Brian.
Bob Mueller definerer i rækkefølge...
På side 76 i andet bind kommer Mueller med en teori.
Præsidenten... Citat.
"Præsidenten ville beskytte sig selv mod en undersøgelse af hans kampagne."
Godt. Og hør nu efter.
448 sider. Hvem løb med sejren?
Til sidst sagde han, at den er på 400 sider.
"Hvem løber med sejren?"
Det tror jeg, at satan gør.
I tåber brugte to år på at råbe op om bomber
og snarlige eksplosioner og gjorde jer klar til årtiers afslutning.
En løkkestrammende, netstrammende fængselsorgasme.
Og vi fik bare en forpulet bograpport, som vi selv skulle printe ud.
Jeg skylder producerne af Lost en undskyldning.
Dét her var den værste afslutning... nogensinde.
Måske var den landet mere dramatisk,
hvis I ikke allerede havde fortalt om justitsminister Bill Barrs resume
en måned tidligere.
En stor sejr for præsident Trump.
Justitsministerens opsummering er:
"Mueller og hans hold fandt ingen hemmelige aftaler eller sammensværgelser."
En stor sejr for præsidenten.
Alle spørgsmålene angående præsidenten. De har frikendt ham.
De frikendte ham.
Det sindssyge er, at i al den tid
udførte dygtige journalister imponerende arbejde.
Men det anede I ikke,
fordi det hele blev kvalt i al den nyhedssperm.
Og hvis noget kan tage livet af vores demokrati,
så er det nyhedssperm.
Kig lige med her.
Godaften. Først breaking news.
-Breaking news. -Breaking news.
-Vi tjener... -...penge...
-...når I... -...ser nyheder.
-Så vores... -...eneste mål...
-...er at... -...få...
-...jer... -...til at se med.
-Vi, medierne... -...vil have, at I...
-...er bange og... -...vrede på hinanden.
-Vi vil... -...piske en stemning op.
-Det gør vi... -...gennem historier...
-...der fyrer op under... -...frygt og forargelse.
Hver aften. Det er det, vi gør.
-Og så har vi... -...lidt lækker grafik til jer med...
...alt, hvad der dertil hører...
-...så vi kan... -...overbevise jer om...
-...at hver eneste historie... -...er stor...
-...selv hvis den ikke er sand... -...fordi...
-...det sikrer... -...at vores seertal er højest.
Det har været nemme penge indtil nu.
Goddag!
Velkommen tilbage. Jeg håber, at I nød det klip.
Medierne er en vigtig del af et demokratis immunsystem.
Men kan vores demokratis redningsmænd redde sig selv?
Vi har samlet et panel af mediepersoner,
der skal tale om, hvorfor det sker, og hvordan vi kan rette op på det.
Chris Stirewalt, der er forhenværende politisk redaktør på Fox News
og nu er redaktør på The Dispatch.
Sean McLaughlin, viceadministrerende direktør i E.W. Scripps,
der ejer 60 lokale nyhedskanaler. Og med os online er
Soledad O'Brien, der har været nyhedsvært på CNN og NBC,
og som har grundlagt sit eget produktionsselskab.
Tusind tak, fordi I ville være med.
Jeg valgte Mueller-rapporten til at obducere,
fordi de talte meget om skuffelsen over Mueller-rapporten.
Men skuffelsen var jo frugten af det frø, de selv såede.
Og overdøver og ophæver den slags dækning ikke
al den anden interessante, kløgtige og velovervejede dækning?
Problemet er, at vi er blevet moralske tåber.
Fordi vi bliver fodret med små bidder forargelse hver eneste dag.
Bliv på historien. Bliv på historien. Man må ikke miste seere.
Det er et søm i kisten, hvis seertallene falder.
Det er derfor, vi kun får én historie ad gangen.
Producerne ved, at det virker, og at det giver seere.
Vi holder os til det, som folk forventer, og det, de ved.
Hvis man tager det fra dem, bliver de måske sure,
og så kan seertallet falde, fordi de finder et alternativ.
Så længe seertallene er højere end i går,
vil man fortsætte med den historie, men man er jo nødt til at malke den.
Man får seertallene opgjort minut for minut. Man ved præcis...
Får I seertallene opgjort minut for minut hos CNN?
Alle steder. Ikke kun hos CNN.
Vi kalder dem minute-by-minutes. Man ved præcis...
Man kan se, hvilken historie jeg var midt i, da seertallene steg,
og hvilken historie... "Hov, vi endte med at miste en masse seere."
Og så må vi lade være med at gøre det igen.
-Detaljeret? -Ja.
"Den duer ikke. Folk skred under Afghanistan-indslaget. Ud med det."
-"Det gør vi ikke igen." -Så starter man ikke der.
"Vi kan ikke starte med Afghanistan. Se lige de tal."
Folk ved nok ikke, at hele branchen er drevet af seertal.
Men også af møder.
Folk afholder møder og træffer beslutninger hver dag,
der påvirker indslagenes tone, indhold og retning.
Talte man om det på nyhedsredaktionen, da du var hos CNN?
Der er en masse møder.
Møder, der fastlægger kanalens program og næste dags programmer.
Og møder om aftenens program.
Man aftaler, hvem der skal have hvilke gæster,
for alle kan ikke altid være sammen om det hele.
Og så er der særlige møder på selve programmerne.
Hvad skal vi begynde med, og hvad afslutter vi med?
Hvem er gæsten? Hvor lang tid får de?
Tanken om, at vi bare rapporterer nyheder,
er latterlig, for det er jo et nulsumsspil.
Hvis man dækker én ting,
betyder det jo, at der er noget andet, man ikke dækker.
Det slår mig, at Fox...
Du har arbejdet der. Du valgte selv at stoppe, efter...
-De bad mig stoppe. -De bad dig stoppe.
De skød mig ud af kanonen.
Chris...
Han dækkede valget.
Han sagde, Biden havde vundet i Arizona, fordi han havde fået flest stemmer.
Og det var jo enormt dårlig dømmekraft.
-Der er vi vist alle enige. -Det var vores skyld.
Fox følte sig under valget presset til at fokusere mere på Trumps sejre.
OAN og Newsmax kom og sagde: "Synes I, at det er vildt? Så hør her."
Og efter Fox havde oplevet det pres, sagde de:
"Nu sparker vi benene væk under vores konkurrenter
ved at gå den vej på en mere helhjertet måde."
De sociale medier er som et morfindrop for producerne, så de fastholder...
-"Det er det, de vil have." -Følger de de sociale medier?
De er på Twitter og Facebook og ser på, hvad det er, folk går op i.
Præcis. Og så siger de til et møde:
"Det får mange klik i dag. Der er gang i den."
Hold nu magle. Man kan jo se et indslag i nyhederne, hvor de sidder og siger:
"Den her idiot sagde det her om en anden idiot på Twitter."
De behandler det som en nyhed.
Det har i høj grad gennemsyret tænkningen, og det har gjort os dummere.
Jeg kan godt lide, at du bruger udtrykket "Hold nu magle".
Det udtryk har jeg aldrig hørt før.
Og jeg vil tilføje det til mit ordforråd i stedet for "fuck".
Men Fox ville vel ikke bare afvise visse historier som elendige.
Det handler snarere om, at de ikke passer til deres seeres blodtørst.
Jeg tror, at det ender samme sted.
Fox er meget mere... Jeg var der i ti år.
Hvis man talte om seertal til møderne dengang, ville det have været klamt.
Da jeg forlod dem, hørte jeg...
Jeg hørte producerne og folk på nyhedsredaktionen
tale åbent om dit og dat angående seertal.
-De fik deres minute-by-minutes. -Ja.
De rapporter ændrede sig også med tiden. De blev meget mere seertalsfokuserede.
Så de siger faktisk til os, at det ikke er deres skyld.
Det er vores skyld.
De outsourcer ansvaret for nyhedsindsamling
og nyhedsdelingen til...
"Hvis de gad se bedre ting, ville vi give dem bedre ting."
Men sådan er seerne ikke.
-De hænger sammen. -Det er nogens opfattelse af seerne.
Der sidder nogen på et kontor og siger: "Hør her. Unge mennesker."
-"Det må være..." -Det forstår jeg.
Det tager tid at afdække, hvad seerne vil have.
Da jeg begyndte på The Daily Show,
ville de gerne have os til at lave en masse popkulturting.
Det var min sidste chance på tv, og det vidste jeg godt.
Jeg var 35 og havde prøvet det hele.
Jeg sagde til dem: "Nu laver vi en aftale."
"Lad mig lave det, som jeg tror på."
"Hvis det er noget møg, og det ikke er indbringende nok,
så kan I fyre mig."
Vi udviklede altså noget, som vi troede på.
Og seerne var med på den.
Frem for at undersøge, hvad seerne ville have...
...og så adlyde det.
Der er så mange
dygtige, talentfulde og passionerede journalister,
der får livet suget ud af sig af et system, der vender forkert.
-Er det rammende? -Lad mig sige det på en anden måde.
Hold nu magle. Det var på tide!
Det handler om manglende mod til at ændre modellen.
Minute-by-minutes rapporterne...
Det er data, der allerede er fejlbehæftede fra begyndelsen.
Hvilke data? Hvor får de dem fra?
Nielsen måler seertallene for de fleste udsendelser.
-Nielsen? -Ja.
Gruppen fra 1950'erne med bogen, man skriver i?
Og hovedteorien bag deres metodologi har ikke ændret sig.
I 1970'erne og 1980'erne var der knapper på tv'et og fem muligheder.
Men se, hvad der sker nu. Der er en hyperfragmentering.
Folk forbruger indhold hele tiden på alle mulige anordninger og platforme.
Og de har ikke fulgt med.
Man tager den data og opdeler den i minutter.
Uholdbar data, som man hakker i stykker. Der er intet tilbage.
Hvorfor har ingen brudt ind og sagt:
"Nielsen-rapporterne bliver ofte skrevet på papyrus."
Man begynder at indse:
"Gad vide, om det her har noget som helst med virkeligheden at gøre."
Det handler om systemer. Man er i systemet.
Det er sådan systemet er. Og hvis man vil tjene penge,
og fortsætte med det, og det er rigtig gode penge,
har man så lyst til at kæmpe?
De fleste af de journalister, der arbejdede der, da jeg var der,
elsker journalistisk, ligesom jeg gjorde og gør.
Men jeg tror...
Missionen var at gøre sit bedste og vinde.
Og man vinder på seertal.
Man vinder ved at sikre, at New York Times opsnapper historien.
Man vinder ikke ved at oplyse offentligheden.
Det er ikke så kompliceret.
Real Housewives er et fint eksempel. Realityprogrammet.
Den person, der er villig til at gå hele vejen og længere,
bliver mere kendt og får flere penge.
Det fungerer.
Ens gæster er villige til at gå længere.
Der er folk, der vil sige det, ingen andre vil sige.
Og det er godt fjernsyn.
Hvis det er godt fjernsyn, bliver de booket.
Kabel-tv handler om meninger.
Hvad er forskellen på meninger og nyheder? Sådan er de lokale nyhedskanaler ikke.
Og gudskelov. Det er nok noget af det, der kan redde os.
De lokale nyheder har ikke gjort det,
som kabel-tv-nyheder har gjort til en kunstform.
Det er kaosset som godt tv.
De lokale nyhedskanaler tjener seerne. De skal dække lokalsamfundet.
De kan ikke lade to personer råbe ad hinanden
i fire minutter og sige: "Tak, fordi I var med, de herrer."
Så ser du nok en anden lokal nyhedskanal, end jeg gør.
Når jeg ser de lokale nyhedskanaler, er det bare en hurtig gennemgang af,
hvem der har voldtaget hvem, og hvem der myrder hvem.
Og så er der lidt om Giants og vejret.
-Men hvis... -Men...
Det er de to primære årsager, til at folk ikke ser lokale nyheder.
Nummer et: Jeg får det skidt med mit lokalsamfund.
Nummer to: Det stresser mig. Det kan vi gøre noget ved.
Når vi beslutter, hvad vi skal dække, har vi mulighed for at ændre det.
Det vil tage tid at nå i mål...
Indholdsløst fyld er magtfuldt og skidt.
-Og... -Det lød helt uartigt.
Hvis man gør det rigtigt.
-Hold nu magle, det lød uartigt. -Hold nu magle, det var godt fyld.
Indholdsløst fyld er magtfuldt og skidt. Jeg vil have fyld.
Der er jo ingen, der taler om indholdsløst fyld.
Det var ikke for at skyde nogen fyld i skoene.
-Ja. -Jeg mener bare...
Det, der adskiller nyheder fra underholdning er,
at vi nogle gange siger noget, I ikke har lyst til at høre.
Vi skal jo være grøntsagerne.
Vi skal være den næringsrige del af tallerkenen. Ikke desserten.
Det, kabel-tv og nogle gange også de lokale nyheder forsøger at gøre, er,
at få mast de grønne bønner ind i kagen.
Og så ender man... Nyhederne er blevet til underholdning.
Og man fremstiller underholdning som nyheder. Begge dele er skidt.
Nyheder er nyheder. Underholdning er underholdning.
Bum!
Soledad, sidste kommentar.
Nummer et: Løgnere skal ikke på tv. Det er en grundlæggende regel.
Altså...
Det er så besynderligt, at man giver løgnere taletid
hver eneste dag på kabel-tv
og også i nogle af de store morgenprogrammer om søndagen.
Det er dumt, for det... Det æder jo ens troværdighed.
Og hvis man så endda føler, at man er nødt til at bruge personen,
fordi de er midtpunktet i en vigtig historie,
er der jo ingen regler for, at alle får taletid på direkte tv.
Man kan interviewe folk for at forstå deres historie
eller bruge bidder af det.
Man behøver ikke sende hele historien, hvor de lyver. Optag dem dog først.
Jeg ved bare ikke, om man er villig til at ændre på det,
når nu den anden måde giver gode penge
og får en i New York Times og gør en berømt.
Jeg ved det ikke.
Soledad, forklar mig det med din noble retorik,
for jeg ved, hvilke reaktioner vi får efter det her.
"Fuck Jon..." "Hold nu magle, Jon Stewart."
"Du forstår os ikke. Du skærer os over en kam. Vi gør et godt stykke arbejde."
"Demokratiet dør i mørke."
Det stemmer overhovedet ikke overens med den måde, det her gøres på.
På den ene side er der integritet, mod og redaktionel autoritet.
Og på den anden side svarer det til, at man sælger bajere.
-Forklar mig det lige. -Nummer et.
PR-afdelingen siger, hvordan vores strategi skal se ud,
hvis vi skal vinde eller genvinde seernes tillid, fordi de har mistet den.
Og så handler det om seertallene.
Jeg værdsætter virkelig den her samtale med jer.
Jeg har det slet ikke bedre.
Tak, fordi I var med.
Chris Stirewalt, Sean McLaughlin og naturligvis Soledad O'Brien.
Vi holder en lille pause og er tilbage om lidt.
Vi får ikke noget interview med en, der leder en nyhedsredaktion,
eller en, der har gjort det.
Indtil videre har alle takket nej.
Det er en branche, der er afhængig af gennemsigtighed og tilgængelighed.
Og demokratiet dør i mørke.
Og det siger de, mens de er låst inde i et skab.
-Ja. -Med lyset slukket.
De vil ikke sige det på kamera.
De står uden for folks hjem, når folks børn er blevet dræbt,
og siger: "Kom ud og fortæl os, hvordan I har det."
Som om de skylder dem det.
Men når man så beder dem om at komme og forsvare deres forretningsmodel...
Har du prøvet at tage hjem til dem og råbe: "Kom nu ud og tal med os!"
CHELSEA HOVEDFORFATTER
Lad mig forklare, hvorfor vi er her.
ROBERT A. IGER FORHV. DIREKTØR, WALT DISNEY
Ingen andre ville tale med os.
Så tak for det.
Vi talte med en masse nyhedschefer,
og de vil nødig tale med os på kamera.
Hvorfor tror du, at de tøver med at udtale sig?
Jeg mener, at nyhedsorganisationer...
Man fornemmer, at de bliver gransket og kritiseret
på en måde, de ikke har oplevet før.
Og jeg tror, at det har udløst en slags bunkermentalitet.
Jeg tror, at det er meget hårdt,
når man konstant bliver udsat for kritik af...
Hvem ville dog kritisere dem?
Hvem kunne dog finde på det? Det er jo forfærdeligt.
Fint. Det er min skyld. Men ved du, hvad der er interessant?
Alle de personer, vi har talt med, har sagt:
"Du ved, hvordan det er. Man er nødt til at få høje seertal."
De kalder dem for minute-to-minutes.
Hvor meget af det er pres fra seertal?
Og hvor meget af det handler om en selvbevidsthed
efter beskyldninger for progressiv bias?
Eller beskyldninger for at have en politisk dagsorden?
Hvilke bekymringer ville de udtrykke til dig?
ABC News har rapporteret til mig de seneste godt 30 år.
Mit råd til dem var, at de ikke skulle lytte til larmen.
De skulle fortsætte med den opgave, vi har givet dem.
Ja.
At fortælle sandheden og videregive fakta.
At præsentere nyheder på en præcis og retfærdig og ordentlig måde.
Men målet var aldrig høje seertal eller succes på bundlinjen
på bekostning af det, vi anser som kvalitet.
Det var slet ikke en del af diskussionen.
Måske sagde de det ikke til de møder,
men indslagets producer vil være bevidst om seertalsrapporterne.
Chefproduceren vil være bevidst om dem.
Og de beslutninger, de træffer,
vil være baseret næsten udelukkende på de seertal, de kan opnå.
-Det tager modet lidt fra en. -Hvis du spørger,
om der har været tilfælde, hvor man har undladt at dække ting,
fordi man ikke mente, at det ville interessere seerne,
så er det nok sket.
-Jeg siger ikke "tilfælde". -Men der...
Det er helt almindeligt.
Og det bliver ikke dækket rigtigt.
Men det... Jeg vil mene, at der er historier, der ikke bliver fortalt,
fordi man mener, at folk ikke er interesserede i dem.
Jeg mener ikke, at de historier, der bliver dækket, bliver dækket unøjagtigt
bare for at gøre dem interessante for folk.
-Det er... -Jeg forsvarer en organisation.
-Ikke nyhedsbranchen. -Ja.
-Jeg har ikke nok... -Men tilliden til nyhedsmedierne
i Cronkite-æraen var... Det var en institution, man værdsatte.
I dag befinder branchen sig et sted mellem kongressen og herpes.
Når man ser på popularitetsmålingerne. Hvad skete der?
Det begynder med teknologi, der muliggør en eksplosion af programmer.
Deriblandt nyheder og information.
Og med det er der fulgt en udvanding af kvaliteten.
Når volumen vokser og vokser og eksploderer,
resulterer det ofte i et kvalitetstab.
Når man så ser på det, der bliver præsenteret på de sociale medier,
må man konkludere,
at meget af det, der præsenteres som nyheder, slet ikke er nyheder,
som vi kendte dem, da vi voksede op, eller som det, vi lærte, nyheder var.
Ja.
Det, folk tror er nyheder, er faktisk meninger.
Og meninger er noget helt andet.
Meninger er partiske.
Men du er i en branche, hvor de første ord, der bliver sagt,
i hver eneste udsendelse er: "Aftenens hovedhistorie."
Det er en mening.
Det er subjektivt.
Der er en besynderlig afstand
mellem det noble i det, de siger, at de gør...
"Demokratiet dør i mørke."
...og så den måde, de producerer det på.
"Breaking news i aften. Alle dør. Bliv hængende."
Deres forretningsmodel er baseret på følelser.
Det er en redaktionel beslutning, hvilken historie der skal fortælles først.
Du påstår, at det i sig selv
er et eksempel på et kvalitetstab eller...?
Det er partisk. Hvis du ikke vil indrømme... Her er et eksempel.
Hvis I hver aften lægger ud med Mueller-rapporten,
Mueller, Mueller-undersøgelsen...
De skabte et tv-program. De skabte O.J.-retssagen
ud af Mueller-rapporten.
Det føles, som om den forretningsmodel overdøver den journalistiske troværdighed.
Er det ikke det, vi skal rette op på?
Jeg mener, at der er mange nyhedsorganisationer,
der følte sig presset i Trump-æraen
og reagerede på det
ved at bygge op til hans potentielle fald.
Med andre ord tror jeg, at man nærmest følte en slags triumferende glæde.
Hvis bare det var et enkeltstående eksempel.
Da vi trak vores styrker ud af Afghanistan,
var der helt passende stort fokus på det.
-En stor historie. -Meget.
-Der burde også være fokus på det. -Du har helt ret.
Men man fokuserede på fortørnelsen over,
hvordan det kunne ske, og hvorfor det skete, og hvad der foregik.
Men vi har været der siden 200...
Godt tyve års krig.
Handler noget af det ikke om, at der ikke var nogen, der dækkede den
i særlig stor udstrækning de seneste ti år?
Så du mener, at hvis man havde dækket krigen regelmæssigt,
ville vi ikke have været så overraskede, over hvor hurtigt Taliban tog kontrollen,
da vi trak vores tropper ud?
Hvis vi havde dækket krigen mere,
ville vi måske ikke have været der så længe.
Det, jeg mener, er, at vi ikke er velinformerede.
At nyhedsmedierne dækker alt eller intet.
At de er som otteårige, der spiller fodbold.
Og hvis du har set det...
Alle løber... Alle løber hen til bolden.
Alle løber hen til bolden.
Der er intet perspektiv.
Så kunne jeg sige,
at der er historier, der ikke har været dækket nok.
Måske fordi man mener, at seerne ikke er interesserede i dem.
Måske fordi selv nyhedsorganisationer bliver trætte
af at dække dem regelmæssigt. Men jeg kan ikke nævne eksempler.
Så du mener ikke, at den forargelsesbaserede dækning
-var lidt overdrevet... -Jeg kan kun sige...
Hvis krigen nu var blevet dækket mere,
var amerikanerne måske blevet oprørte tidligere, end de blev.
Det er min pointe.
Måske havde vi så trukket os ud. Jeg levede i Vietnam-æraen.
Vi kan konkludere, at krig er et helvede.
-Derfor... -Ja.
Hvis man dækker det helvede, kommer der måske ikke flere krige.
Når man begrænser dækningens fokus,
får folk et forvrænget billede af virkeligheden.
Jeg mener, at du er lidt for kritisk over for nyhedsmedierne generelt.
Dermed ikke sagt, at nyhedsorganisationer ikke hyper de store historier,
for det er der mange af dem, der gør,
og nogle gange for meget. Nogle gange i overmål.
-Men... -Hvornår gør de ikke...
Hvornår mener du, at de ikke gør det?
Så skal vi tilbage til vor tids største historie.
COVID-kri... COVID. Var den hypet?
-900.000 personer i USA... -Jeg tror...
...er døde af det. Det føles ikke hypet.
Nej. Men jeg kan give dig et eksempel fra krisen, som er.
Mundbindene.
Den politiske konflikt for og imod mundbind.
Langt størstedelen af den debat er spekulation om,
hvad det betyder for friheden, og hvor vred den her person er.
Meget lidt af det handler om, hvad de egentlig gør.
Hvorfor bærer kirurger dem?
-Den del af historien blev fortalt. -Men...
Man fortalte historien om, at man bør bære mundbind
ud fra et videnskabeligt perspektiv.
-Der er en årsag til at gøre det. -Ja.
Men er det nødvendigt at minde seerne om det igen og igen?
Hvorfor bliver de igen og igen mindet om, at det skaber debat?
Eskalerer de ikke konflikten ved at hype konflikten?
Hyper de konflikten, eller dækker de den?
-Jeg tror... -Hyper man ved at dække for meget?
Jeg mener, at dækningen af konflikten hyper den,
og jeg mener, at de driver en stor del af den.
Hvis der er flere og flere tilfælde, hvor folk går amok over mundbindene,
ville jeg jo nok mene, at det skal dækkes.
Hvis du spørger, om det er gået over gevind... Ja, formentlig.
Jeg ville...
Mener du ikke, at dækning kan påvirke adfærd?
-Kan nyheder påvirke adfærd? -Ja da. Helt sikkert.
Og derfor er det så vigtigt, at man agerer ansvarsbevidst.
-De har magt... -Bum.
De har magt til at gøre både godt og skidt.
Hvad kan man gøre for at fremme ansvarsbevidstheden?
Visse organisationer håndterer det, og andre gør ikke.
Folk bliver ikke stillet til ansvar for unøjagtigheder.
Det er ét problem.
Og så er der problemet med, at man kan tjene på unøjagtighederne.
Med andre ord...
På meninger og på at fremstille tingene unøjagtigt.
Hvis man ser på alt det, som man anser som nyheder i dag...
Vi er i... Det er et problem.
For at besvare dit spørgsmål:
Jeg ved ikke, hvordan man kan rette op på det.
Lad os bruge Fox News som et eksempel. Det er et godt eksempel.
Roger Ailes havde en idé. Jeg ved ikke, om du kendte ham.
Roger kom til mig og ville gerne drive ABC News.
Tro det eller lad være. Først i 1990'erne.
Det ville have... Det havde været en trojansk hest.
Vi var ikke på udkig efter nogen på det tidspunkt.
Jeg havde ikke behovet, men jeg mødtes med ham.
Det er helt tydeligt, at han var fortaler for en politisk holdning
og anvendte sine evner udi fortællekunst til at opbygge et kraftcenter,
der faktisk er en politisk bevægelses mediearm.
Hvis Roger Ailes havde konkluderet, og det gjorde han,
at de daværende nyhedsorganisationer,
især kabel-tv-nyhederne, var partiske og ignorerede højrefløjen,
og at han ville skabe en organisation, der var upartisk...
-Men... -Men det gjorde han ikke.
-Han var kynisk. -Det gjorde han ikke.
Han mente, at det kunne betale sig at være partisk.
-Korrekt. -Men vi har også set,
at der er andre nyhedsorganisationer, der er drejet i den anden retning
som modtræk til det, han var i gang med.
-Så... -Korrekt.
I mine øjne var det en stor fejl.
Det var nemlig på bekostning af troværdigheden.
På bekostning af nøjagtigheden.
Og måske endda på bekostningen af ansvarsbevidstheden.
Kan man drive en rentabel nyhedsorganisation,
der også
har styrken til at skære gennem larmen
i det her mediemiljø?
Det er næsten umuligt i dag. Jeg ved ikke, hvordan man skulle kunne det.
Man ville...
Man kan ikke skabe en abonnementsbaseret nyhedsservice,
der tjener nok penge til, at man kan dække nyhederne ordentligt.
Reklamepengene er typisk afhængige af forbruget.
Man skal tro på, at man kan sikre et stort forbrug af mediet.
Hvad ville du gøre? Hvordan ville du rette op på det?
Jeg har tænkt meget over det.
Hvis du skulle gøre det, hvad ville du så gøre?
Man skal begynde helt forfra.
Men ikke fordi man forsøger at viske fortidens fejl ud.
Man skal viske de opfattelser ud, der er blevet skabt over tid.
Og så skal man fylde op
med folk med fantastisk troværdighed, ansvarsfuldhed og ansvarsbevidsthed.
-Det lyder meget idealistisk, ikke sandt? -Det lyder virkelig idealistisk.
-Måske har vi brug for det. -Bør det ikke også det?
Jeg tænker på idéen om en nyhedsorganisation,
der er mere bevidst om, hvilken forretningsmodel man bruger.
Måske kan man godt tjene penge uden at være så konstant hyperbolsk.
Men jeg ved ikke, hvor praktisk det vil være.
Forstået på den måde, at du ikke ved, om det er en rentabel idé.
Ja, økonomisk. Endda... Ja. Men jeg er meget mere interesseret i,
om det ville gøre en forskel i verden.
Det må det gøre,
for jeg har set, hvilken påvirkning én nyhedsorganisation har haft
på nedbrydningen af den.
Nogen er nødt til at generere indhold, der er af bedre kvalitet.
Og det føles, som om...
Så jeg spørger vel, om det er noget, du vil tage på dig?
Du er ikke den første, der beder mig overveje det.
Der kan man bare se.
Så...
Det er det, det handler om.
Du har idéen til det. Du har forståelsen for det.
Du har drevet større organisationer før.
Folk har præsenteret mig for konceptet.
-Det har de. -Og?
Jeg har ikke sagt ja, fordi jeg ikke ved, hvor praktisk det er,
eller hvor effektivt det ville være. Jeg ved det ikke.
Tusind tak, fordi du tog dig tid til os.
-Det værdsætter vi. -Selv tak.
VIRKELIGE BJÆLKER FØR & NU
FØR
ØKONOMI BLOMSTRER UNDER PRÆSIDENT TRUMP
NU
MEDIER PIBER OVER ØKONOMI EFTER PRES FRA BIDEN
USA OG TALIBAN UNDERSKRIVER FREDSAFTALE I AFGHANISTAN
BIDEN OVERGIVER SIG TIL TALIBAN OG EFTERLADER AMERIKANERE OG ALLIEREDE
CORONAVIRUS:
TRUMP OPFORDRER TIL RO OG SIGER, AT SYGDOMMEN FORSVINDER IGEN
PANDEMIEN ER BLEVET MEGET VÆRRE UNDER BIDEN
CNN FØLGER EFTER PRÆSIDENT TRUMP PÅ GOLFBANE
BIDEN SHOPPER OG SPISER IS MIDT I KRISERNE
TRUMP SCORER 30 UD AF 30 I KOGNITIVE FÆRDIGHEDER
BIDEN AFVISER NATIONAL SIKKERHEDSTRUSSEL
VENSTREFLØJEN VIL HAVE, AT TRUMP FEJLER
BIDEN FEJLER
JUL I AMERIKA ER DEN GLADESTE TID PÅ ÅRET
HVORDAN BIDEN-REGERINGEN STJÆLER JULEN
AMERIKA ER ET SMUKT STED NYD DET
CIVILISATIONEN KOLLAPSER
DE GODE GAMLE DAGE 2016-2020
Tak, alle sammen.
Tusind tak, fordi I så med.
Send alle jeres hadebreve direkte til Apple.
For mere om aftenens emne
kan de her ressourcer bidrage til debatten.
Som I måske ved, har vi en podcast.
Det er som Jackass-filmene, men vi gør bare os selv fortræd med ord.
FØLG THE PROBLEM WITH JON STEWART PÅ APPLE PODCASTS
Og som om det ikke var nok, har vi også et lille nyhedsbrev,
der virkelig vil klæde dit spamfilter.
Tak for i aften til alle.
HVORDAN JEG RADIKALISEREDE DIN MOR
DIN FAR VAR ALLEREDE RET LANGT UDE
Noget, man lærer på tv-nyhederne,
når man skriver overskrifter og indhold og den slags, er,
at man skal bruge sætningsdele i stedet for sætninger.
"Et træ væltede" er ikke nogen interessant sætning.
Man bør skrive: "Træer vælter."
-Som om det sker lige nu. -Præcis.
Og man skal begynde hver sætning med "i aften".
Det hele skal begynde med "I aften: træer vælter."
Hvordan kan vi få følelsen frem?
Hvorfor "kun hos os"? De siger: "I aften, kun hos os, kan du møde..."
Og så er det en, der dukker op på alle kanalerne, og man tænker:
"Hvorfor siger de så 'kun hos os'?"
De tror, at hvis du hører, at noget er særligt,
så vil du se mere.
"Det her er kun for dine ører. Hør lige her."
Nyhederne er en fuckboy. "Jeg gør ikke det her for alle..."
JAY FORFATTER
"Men når nu du beder mig om det."