Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Це історія Алехандро.
- А можна сходи? - Авжеж!
Ні, справжні сходи. Як у Попелюшки.
Щоб утекти в ліс до опівночі.
Гарна ідея.
А вежа хай матиме вікна у формі зірок…
Так, чудово!
Його мати була художницею.
І дзеркало, щоб споглядати, яким я став.
І він був її проєктом.
Вона дала йому все, щоб він мріяв про все.
Алехандро!
Синку!
Але!
Алехандро!
Та їй постійно снився один сон…
- Але! - …де Алехандро в синьому…
Сину!
…іде з безпечного світу, який вона створила,
щоб зіштовхнутися з небезпекою, від якої вона так хотіла його вберегти.
Гей. Вітаю. Мене звати Алехандро.
Родом я з Ель-Сальвадору, але зараз живу в Нью-Йорку.
В мене багато ідей щодо іграшок.
Сучасні іграшки чудові,
та вони трохи занадто зациклені на розвагах.
В мене є кілька ідей для іграшок, наприклад, ляльки
в стилі Барбі, тільки її пальчики схрещені
за спиною.
Це, думаю, додасть напруження та інтриги до будинку мрії.
Життя - це не лише вечірки.
І мій особистий улюбленець - смартфони для ляльок «Кеббідж Патч»,
які демонструють їхнє унікальне складне життя.
Наприклад, Марджорі,
це маленьке фото низу її рота,
яке вона скидує подрузі,
бо хвилюється, що там є якась болячка.
Я націлений на кар'єру, деталі та люблю…
роботу в команді.
Роботу Алехандро не отримав.
Всі його мрії наче уходили в безодню.
І безодня відповідала листами від типового нікого…
з таємничою адресою «без відповіді».
Що цікавого у «ФрізКорп»,
що ми єдиний кріогенний об'єкт у світі,
який працює ексклюзивно з митцями.
- І він отримав роботу в «ФрізКорп». - Вітаю.
Кріогенний об'єкт,
який надав йому робочу візу, щоб лишитися в США.
Алехандро вважає цю роботу довгим, обережним,
але стабільним шляхом.
А в його кінці - робота у «Хасбро».
У ФК його прикріпили до Боббі Асенсіо,
невідомого художника,
який писав картини лише тільки яєць.
Це не яйця. Це надія.
Це обіцянка, можливості, таємниця.
Що всередині яйця?
Я не знаю.
Це курка?
Курка з трагічним чи чарівним життям?
Я не знаю цю курку.
Ти розумієш, Елізабет? Я відчуваю, що так.
Його дружина Елізабет була арт-критиком.
Коли у 1996 Боббі діагностували рак у термінальній стадії,
вона вирішила лишити кожен клаптик паперу, якого він торкався,
ставши хранителькою його спадку.
Аби зберегтися, Боббі вирішив заморозити себе.
Я піду в майбутнє. Це буде дуже довга подорож.
Я не знаю, що чекає на мене,
та, може, там люди розумітимуть яйця.
Немає даних, які б вказували,
що Боббі дістанеться майбутнього.
Юридично, ця компанія надає форму евтаназії.
Та це лише на папері.
На практиці, якщо вам погоджують евтаназію,
ви п'єте нашу запатентовану рідину для кріозберігання і бр-р,
ваші органи охолоджуються, а ви засинаєте.
Наші вчені працюють щоденно,
щоб знайти спосіб повернути наших пацієнтів назад.
Життя сказало Боббі «ні».
Та він не прийняв це,
він зробив неможливе, заморозив себе,
сподіваючись повернутися та спробувати ще.
Алехандро це надихнуло.
Він же іммігрував до місця з найбільшою конкуренцією,
сподіваючись стати всесвітньо відомим дизайнером іграшок.
Пружинка, яка відмовляється йти сходами вниз,
змушуючи дитину проходити шлях крок за кроком.
Радість приходить не від спостерігання,
а від участі.
БАЧИШ ЦІ ШИШКИ? МЕНІ ВАРТО ХВИЛЮВАТИСЯ?
МАМА ДРУКУЄ…
СИНІЙ ДРІТ МАЄ ЗАВЖДИ БУТИ УВІМКНЕНИЙ
У ЗАПАСНИЙ ГЕНЕРАТОР. НІКОЛИ НЕ ВІД'ЄДНУВАТИ.
- Алехандро? - Гей.
Запаска була відключена?
Що?
Запаска була відключена?
Зараз вона підключена.
Нічого. Ми зачиняємося.
Вона тут. Зберися з духом.
Я маю підписати контракт,
не читаючи, наче підліток, який купує телефон у метро?
Ні, я знаю, що ви його читали,
- тому я… - Є межа.
Чого?
Межа того, скільки разів ви підвищуватимете ціну.
Чи я та мій бідолашний заморожений чоловік
в заручниках у вас назавжди? Вітаю.
Вітаю.
Це - Алехандро. Архівіст, закріплений за Боббі.
Вітаю, Елізабет.
Дуже приємно познайомитися особисто.
Мені теж дуже приємно, Алехандро.
Ти робиш чудову роботу.
Так, я б хотіла думати, що астрономічні ціни
за делюкс-пакет дають бонус і тобі,
та я думаю, твої шефи гребуть все собі.
Ніхто нічого не гребе. Це проста інфляція.
Зараз в нас лекція з економіки
від доктора. Університет Пейс, так?
Так, але все вказано в контракті.
Може, поговоримо в моєму офісі? Гаразд?
- Шерон? - Так?
Що? Що?
Алехандро, зайдеш завтра до мене?
Так. Про що…
- буде розмова? - Завтра поговоримо.
Я перериваю засідання?
- Принести вам кави? - Ні.
Коли є проблеми, Алехандро дзвонить мамі.
Долорес завжди готова вирішити ці проблеми.
Вони зациклені на цьому правилі,
що він завжди має бути увімкненим.
Мене звільнять, а потім депортують.
Сину, тебе не депортують!
Якщо звільнять, депортують. В мене буде місяць на пошук спонсора.
Місяць - це ніщо.
Це була помилка! Нічого не сталося!
Та якщо мене звільнять, я можу забути про «Хасбро».
То поясни їм, що це помилка. Захищай себе!
Тут, якщо тебе звільняють,
уряд наче перевертає пісочний годинник.
І не помітиш, як твій час сплине
до того, як знайдеш спонсора.
А коли він сплине, це все.
Твоя віза неактивна, і ти маєш…
Але!
Щоб продовжити дзвінок, придбайте більше хвилин.
Що ти городиш?
Я не їла твої «Орео», довбню.
- Гей, на добраніч. - На добраніч.
- А можу трохи взяти? - Ні.
- Будь ласка. - Іди і купи.
Того вечора Долорес мала працювати
над пропозицією монументу на тему «Сальвадорський митець».
Та замість цього вона думала про Але, її тендітне мале створіння.
ВИХІД
- Доброго ранку. - Доброго ранку.
Ви мене викликали.
Так. Даси мені хвилинку?
Гаразд. Заходь.
- Як ви? - Чудово.
- Як ти? - Добре.
- Дуже радий тут бути.
Алехандро, це дуже важко,
- але… - О ні.
Та, на жаль, через інцидент
ми не можемо тримати тебе в команді.
Нічого не сталося.
Запасний генератор був відключений,
і суб'єкт міг бути під загрозою.
Але нічого не сталося.
Це як прибрати всі вогнегасники з будівлі.
І повернути їх до пожежі.
А це як припаркуватися перед гідрантом.
За що дають штраф.
Але чому?
Але як не було пожежі,
і ти довів, що це лише помилка,
а не навмисна дія, і що це не повториться.
Як ви думаєте?
Моя думка не враховується. І ти отримав би.
- Але… - Штраф був би.
- Але якщо ви мене звільнете… - Ми знаємо.
Гаразд. Тоді в мене не буде робочої візи.
- Ми знаємо. - А без неї
- я не можу тут бути. - Ми знаємо.
Хто «ми»?
Ми - «ФрізКорп».
Мені треба лише ще трохи часу,
бо я вже подав заяву у «Хасбро»,
куди я дуже хочу.
Без неповаги до «ФрізКорп» та її команди.
Може, на пів ставки?
- Алехандро, я… - Чи практикантом.
- Мені вже час. - Чи будь-як.
Більше ніякого архівування, що дуже шкода.
- Елізабет, я не… - Тіло хоч буде заморожене
чи ви його теж викинете?
Ми лише пересуваємо Боббі з делюкс-камери
з архівуванням до звичайної за вашим…
Ви допоможете мені винести архів на смітник?
Чи я маю робити це сама?
- Ніхто не викидатиме… - Не принижуй мене!
Ти лише середня,
середня, середня, середня менеджерка.
Гей.
Привіт.
Ну й жінка.
Кричала на мене,
погрожувала викинути тіло Боббі.
Бачив?
Дуже мило з твого боку, що ти допоміг мені.
Про що ми думали?
І що мені з цим робити взагалі?
Можу уявити, як Боббі прокидається,
а його дружина все викинула.
Не думаю, що треба все викидати.
Він не так багато й залишив.
Весь той простір не був потрібен.
Може, складете все це кудись?
В тебе немає часу
на цей проєктик, га?
А що ви тут робите?
Я тут живу.
Частину року живу тут, частину - в Мейні,
і частину - в Ешвіллі.
Чув, як вона волала на мене?
Як ти її витримував? Вона волала і на тебе?
Мене, як виявляється, звільнено.
Йой, Алехандро, та жінка зруйнує нас всіх!
І вона крадійка, знаєш?
Ага.
Вона не слухає аргументів, я боровся як міг.
Дякую… Дякую за…
- Дякую. - …за роботу та спогади.
Та здебільшого, вони більше не хотіли мене спонсорувати.
Я родом з Ель-Сальвадору.
- Ель-Сальвадор. Пупуса. - Так.
І ті чорниці, яких вони вбили у 80-х.
Так. Тому зараз я шукаю нову роботу.
- Так? - Яка б стала моїм спонсором.
Не думаю, що можу запропонувати щось формальне,
та як щодо фрілансу?
А потім подивимося?
Ви користувалися там «ФайлМейкер Про»?
Ні, лише гугл-щітс.
Ні, їх не можна порівнювати з «ФайлМейкер Про».
По суті вони однакові,
тільки ФМ важче та не безкоштовний.
Ти розумієшся на ФМП?
Так, авжеж.
Боже, це чудово.
Так.
Моя колишня асистентка, Селеста, втекла з італьянцем.
Це надто довга історія.
Вона підкинула чудову ідею зробити базу даних,
щоб я могла
пильнувати картини Боббі,
де б вони не були. Дві тут, кілька в цій галереї,
і щоб мала відчуття порядку та перспективи.
ФМ - кадилак архівного програмного забезпечення,
рекомендовано Гагосяном, Вітні,
та з ним дуже легко працювати.
Це вона мені пообіцяла
і облажалася.
Бо проблема Селести в тому,
що вона наркоманка.
- О ні. - Приходила вічно в брудних черевиках,
вічно швендяла алеями.
Це дуже очевидний знак.
І нічого не спрацювало. Жодна з баз даних не зійшлася.
Кожен мій помічник має приїжджати і до Мейну.
- Працюєш у саду? - Так, можу і це.
Чудово. Зможеш відвезти нас туди.
Ні. Я не вмію водити.
Я двилюся на фотографії бегоній.
Побачиш, як відвезеш нас.
Але цього року бегонії чарівні,
і горошок тільки почав зав'язуватися.
А наступного року будуть рожеві.
О ні. Це… Де ці фотографії?
Думаю, вони тобі сподобаються.
Боже. Мені аж боляче це бачити.
Неможливо знайти те, що потрібно, ще й ці нігті.
Вже запізно для «Дропбоксу»? Ні, може… айклауд?
Як зайти на айклауд?
Мені казали, але це маячня.
Де ці фотографії?
Давайте…
Коли не можеш знайти те,
- що шукаєш, - Я…
…хай зроблять голосовий пошук:
«Знайди фотографії з квітами»,
і щоб вони з'явилися.
Мабуть, воно є, але мені не сказали.
- Я можу допомогти. - Ні, Алехандро.
Вони кажуть, це просто. Ось і хай пояснять.
Як це просто.
Вчора я весь день з ними проговорила.
Підтримка «Еппл». Щоб переконатися…
Ні, жоден з варіантів.
У кількох словах
- опишіть причину дзвінку. - Людина.
Дякую за дзвінок.
- Людина. - Будь ласка, зачекайте…
ГУГЛ ІНСТРУКЦІЯ З ФАЙЛМЕЙКЕР ПРО
Жоден з варіантів. Ні. інше.
- Вітаю, мем, ви тут? - Авжеж.
Де ще я можу бути?
Ви тримаєте мене в заручниках цим дзвінком.
- Мені потрібні мої фото. - Мем.
- Ви затримуєте засідання. - Мені дуже шкода.
Де мої фотографії?
Ви знову їх сховали від мене.
Ваші фото мають бути у вашому додатку «Фото».
Я видалила їх, бо ви сказали,
що запасні будуть в айклауді.
І що таке айклауд? Я не розумію.
Вони просто так не зникли б.
Не переривайте мене. Мені потрібні мої фотографії.
Ви їх приховали від мене. Ви продовжуєте ховати все.
Де мої фотографії? Ви видалили мої спогади.
І наче цього мало,
я мала перейти з клавіатури до голосових повідомлень,
бо ваша мала клавіатура надто, трясця, мала.
Ви можете збільшити кла…
Не переривай мене!
Я хочу друкувати пальцями!
Пробачте, міс Фуентес,
але імміграційна вирішила розглянути апеляцію.
- Ми не можемо… - Це фінальне рішення.
Від завтра ваше знаходження у США буде незаконним.
МІС ФУЕНТЕС
- Алехандро Мартінес? - Так. Це я.
- М-р Халіл чекає. - Дякую.
Тобі просто треба знайти іншого спонсора.
Швидко.
Що з лялькарями, не хочуть наймати?
Я не знаю.
Якийсь час вони не прийматимуть заяви.
В тебе немає часу.
В тебе місяць на пошуки.
А як не знайдеш, поїдеш з США.
АЛЕ
Так, я працюю над цим, я почав працювати на одну пані.
Вона…
Не суть.
На пів ставки.
Від сьогодні? Це швидко. Думаєш, вона стане твоїм спонсором?
Побачимо.
Чудовий слоган для нас.
«Побачимо».
Ще дещо, зараз ти не можеш брати гроші.
Вона не платить?
Тобто?
Без офіційного спонсора гроші брати не можна.
Правила гри прості.
Спершу він має знайти спонсора для робочої візи.
Потім має подати її та заплатити за подачу
плюс юридичну комісію,
що разом десь 6 000 доларів.
І лише тоді Алехандро можна заробляти гроші,
гроші, які йому потрібні для подачі заяви,
щоб, ну, заробляти гроші.
І має зробити це до того, як впаде остання піщинка.
Лабіринт, по якому не пройти,
якщо, авжеж, не оминути правила.
Тобі потрібна готівка.
КРЕЙГСЛІСТ: РОБОТА, КВАРТИРИ…
«Крейгсліст».
Розпач, розгубленість,
заплутані шляхи.
Книжкова шафа з ікеї.
Це божевілля.
Алехандро? Ходімо. Ми ідемо на гівняну вечірку.
Я не можу, але дякую.
Чому? Ходімо.
В запрошенні написано «в білому»,
тому я іду в червоному.
Вона у гівняному лофті, і там самі гівнюки.
Дякую. Та в мене багато справ.
Я маю розібратися з дечим.
Гаразд, я напишу, якщо буде весело.
Тренажери. Без клопів. Чисті тренажери.
Ні, лише роботи.
Помічник з маркетингу.
Ні. Щось з готівкою.
Отже, підробіток.
Саме так.
Чистильщик.
Щось ще?
Продаж пакунків з салону, до 200 на годину.
Так, чудово.
Гей. Можна спитати про ваше волосся?
Гей. Питання про ваше волосся.
Можна спитати про ваше волосся?
Алехандро, це Елізабет,
говорю ніби через рацію,
бо той чоловік сказав, що я не можу збільшити клавіатуру.
Це так раптово, але можеш зустрітися зі мною через 20 хвилин?
Я запізнилася. Я знаю. Дуже.
- Я не знаю… - Пусте.
Можеш посунути столик?
- Так. - Трохи тіснувато.
Так. Мене весь день усі затримували.
- О ні. - Перешкоди.
Я ходила до текстильної
щодо лавки у вікна.
- Кутку? - Кутку. Так.
Саме так. Чудово.
Замовляла нові подушки,
мусила забрати. Вони жахливі.
- О ні. - Просто жахливі.
На них червоний вельвет.
Пробачте. Вибачте.
Я вже довго тут сиджу.
Ви зачинені?
Пробачте. Ви знаєте, чого хочете…
Щоб це зарядили. Червоний вельвет.
Я що, Клеопатра з виноградом?
Вона сказала, я сама їх обрала. Куди там…
В них є чудовий салат з бринзою.
Це меню. Що таке з горіхами?
Горіхи, горіхи. Це кафе для білок?
Горіхи чудово підходять до салату.
Схоже, що я потребую кулінарних лекцій?
Ні-ні. Я не про це.
Не кричить на мене.
Я не кричав.
Я буду салат з бринзою.
Та можна зробити його без бринзи?
Так. Чудово.
Гаразд, я буду те ж саме,
але з бринзою та льодяний чай, будь ласка.
Чудово.
Вони люблять,
як кажеш «будь ласка», це для них як цукерка.
Не любиш бринзу?
Ні, я - веган.
Хто ще веган?
Я не знаю.
- Багато людей. - Білл Гейтс. Він жахливий.
Обдираловка.
Один з найгірших ланчів, які я тільки мала,
і це не вперше.
Більше сюди ні ногою.
Як багато картин повертає галерея?
Я ніколи не розуміла роботу Боббі, Алехандро.
Така вже правда. Бідні картини
валялися раніше в коморі,
вони не намагалися їх використовувати,
а зараз з'явився інтерес.
- Ще б пак. - В тому й річ.
З юнаком твого розуму,
який мав доступ до методів роботи Боббі,
я вважаю, разом ми зможемо провести показ.
- Так. - Так?
В кураторів немає уяви.
- Ніхто з них не бачить те, що бачу я. - Так.
Але якщо ми зробимо за них їхню домашню роботу…
- Подамо все як треба. - Подамо все як треба, саме так.
Алехандро, з твоїм салатом щось не так?
Ні-ні, все гаразд.
Я просто помітила,
що вони проігнорували прохання
щодо бринзи, хоча ми казали.
Не думаю, що ви казали, «без бринзи».
Казали. А цей юнак не може…
Все гаразд.
Скажи йому.
- Я - веган. - В нього алергія.
- На бринзу чи… - На все.
Вибачаюся. Ми повернемо ціну салату.
Ми хочемо не цього.
Я не знаю, що ще я можу зробити.
Я не можу…
Покличте того, хто може сказати щось інше.
Я покличу старшого.
Ми що, заручники тут?
Мені покликати старшого чи ні? Вибор лише такий.
Я або покличу, або ні.
Елізабет, ви казали щось про показ.
- Елізабет… - В мене немає часу,
щоб марнувати на вас.
Так. Щойно зберемо картини,
проведемо показ у респектабельній галереї,
ну, Гагосяна, Пейс чи, може, навіть Вітні.
І сплатимо рахунки Боббі.
І якщо допоможеш, я обіцяю, що стану твоїм спонсором.
І ми дістанемо тобі візу.
Звучить чудово.
Все просто, Алехандро.
І це все. Межі немає.
Давай заберемо картини.
- Може, Алехандро їй допоможе? - Вона впорається, Елізабет.
Як ти, Селесто, після роботи на мене?
Твоя шкіра виглядає краще.
Дякую.
А як ви? Все гаразд?
В епсоні немає кольорових чорнил.
- І картриджа. - Епсон.
Мене завжди інтригувало,
чому саме епсон.
Ти впевнювала мене,
а потім обрала найдорожчий картридж,
а потім трах-бабах,
і ти втекла до Італії.
І я ніяк не могла зрозуміти,
звідки в тебе гроші на цей вибрик.
То ви думаєте, я вломилася, викрала картридж з принтеру,
купила квиток, полетіла до Італії
та сплатила за магістратуру, подарувавши їм чорнила?
Спокійно, Селесто. Пам'ятай про шкіру.
Я думала, у вас їх п'ять.
Дві ми вже повернули.
В базі даних повний гармидер.
Чорт ногу зломить.
Алехандро все впорядкує.
До речі, він допомагає мені з проведенням показу.
Показу? Соло-показу?
Лише яйця Боббі?
Мені розмовляти повільніше?
Щасти з цим.
Може, буфет «Марріотту»
проявить інтерес.
- А в неї є смак. - Цього разу спробуйте псевдонім,
коли писатимете хвалебні відгуки.
Всі сміються з мене.
Думають, я спав з тобою для слави.
Не кричи на мене.
- Вони ненавидять мої яйця. - Боббі, я лише хотіла допомогти.
МІСЦЕ НА МІСЯЦЬ ДОСТУПНО
Вона була…
Вона просто дещо, так?
Наркотики та горілка. Вона ними смерділа.
Я відчуваю запах навіть тут.
Дякую за твою допомогу.
Ти, мабуть, питаєш себе,
що я роблю з цією навіженою.
Ні, мені подобається з вами працювати.
Де мої кляті ключі?
Не здивуюся, якщо вона їх взяла.
Вона вічно гребла все, коли була в мене.
Я туди не піду.
Давайте добре пошукаємо у сумці,
складатимемо все по черзі,
- так і знайдемо. - По черзі.
- Так. - Гарна ідея.
- Я теж вічно все гублю. - Гаразд.
- Це добре. Дуже добре. - По черзі.
По черзі.
- Це не вони? - Ні.
Люди завжди питають мене:
«Чом би тобі не розслабитися? Чому ти така напружена?
Чому ти одержима Боббі?»
Та вони не знають, як це,
дуже чогось хотіти,
наче в тебе місія і ти в ній один.
Боббі та Елізабет познайомилися на показі в його комуні.
Він сумував,
бо його роботи не пройшли на виставку.
Він почувався невидимим, доки не з'явилася вона.
Ви запросили мене. Я запізнилася.
Вибачте, мем.
- Тут не палять. - Мем?
Він бачив, ніхто її не розумів, як не розуміють його яйця.
Він запросив її нагору, щоб показати свої картини.
То як тобі?
Це краса.
Це «Сором'язливе яйце».
Його кузен, «Яйце-інтелектуал», там.
А це «Яйця на вечерю».
Хочу, щоб ті, хто не любить
мистецтво, побачили надію, таємницю, красу.
І колись станеться «дзинь».
Я мріяв виставити всіх їх на показ, 13 яєць.
- Тринадцять яєць. - Так, але вони нікому не подобаються.
Неочікувана пара стала коханням навіки.
Вона бачила його. А він не уходив.
Хотів тобі розповісти, я дзвонив в компанію,
вони надішлють шприц,
і ти зробиш мені ін'єкцію.
Не дивися на мене, наче це дивно.
Ти зробиш мені ін'єкцію,
щоб заморозили мене, доки я повільно помираю.
Я знаю, це нечесно до тебе.
І це дуже дорого.
Та ми покриємо кошт, якщо продамо більше картин.
Ми впораємося.
Я подбаю про це.
Так. Ми продамо твої картини.
Треба буде написати більші яйця.
- Як справи з поличками? - Чудово.
Та здається, ми взяли не ті шурупи.
Думаю, синє яйце треба поставити назад, де було,
бо треба закінчити сильно.
- Гаразд. - Та зараз я не впевнена,
чи щось взагалі спрацює.
Не знаю. Навіть не знаю.
А як щодо…
закінчення цим?
О ні, Алехандро. Не ним. Воно нерішуче.
Глянь на нього. Воно як негативний простір.
- Боббі навіть його не підписав. - Знаю.
Та просто воно надає таке почуття…
оптимізму та надії.
Хоч воно й нерішуче та нечітке…
Не знаю, воно таке…
у стилі Боббі.
Його пізні роботи чудові.
Найбільш нестабільні та оптимістичні.
Думаю, бо він робив їх для сплати за свою подорож.
Тобто з наміром його пробудити.
З надією на майбутнє.
В цьому сенсі показ не закінчиться «кінцем»,
а «далі буде».
Далі буде. Мені подобається.
Так. Це його життя, 13 яєць.
- Так, 13. Чому ти так сказав? - Так.
Бо він написав це.
Ті 13 яєць, це був показ мрії Боббі.
Показ, про який він завжди мріяв.
- Так! Це те, що треба! - Так і назвемо.
Алехандро, це геніально.
Це… Ти геній. Це ідеально.
Тепер в нас є концепт.
Треба лише відстежити решту його картин
та знайти фінальну.
І показ готовий.
Тому додай це зараз у ФМ,
і в нас буде структурований список.
Внеси все в базу даних, щоб все було синхронно,
так я матиму доступ до неї ж
звідси, чи з айпаду, чи з Мейну.
Синхронізуй все, щоб нарешті
з'явився порядок.
Покажеш мені? Покажи мені.
Зараз немає причин завантажувати ПЗ
зайвою інформацією.
Це дуже делікатна система. Потужна, але делікатна.
Так. Добре.
ЧЕРГА ЗА АЙФОНОМ
Постійте в черзі за новим айфоном за 60 доларів.
Навчіть користуватися твітером, щоб я став відомим.
Сто доларів, двадцять доларів.
Розплутайте мій ланцюжок.
Вимийте вікна, пофарбуйте стіну.
Розбудіть о 3:00, щоб встигнути на рейс.
ПРОФІ ФАЙЛМЕЙКЕРА ПРО
Іграшкова автівка, чиє колесо повільно спускає.
Діти мають гратися, знаючи, що їхній час спливає.
Алло, сину?
Алло?
Гардеробник у клубі нижнього Іст-Сайду.
Сімдесят п'ять доларів плюс чайові.
Дай моє пальто.
Я загубив номерок, але воно чорне.
- Чорне? - Так, чорне.
Доки Алехандро зіштовхнувся з тим, про що він і не думав,
Долорес мала власне випробування, не мати змоги допомогти.
Фелісіті отримала венмо-запит
за рол «Калфіорнія», що їла з Марджорі
два тижні тому,
удар, який вона не очікувала.
+$82,00 ДОСТУПНО: $1 569,00
Гей. Я можу с…
Пробачте.
Гей. Я можу спитати про ваше волосся?
Ви думали про те, як салони…
То я тут думав,
мені відправити рахунок-фактуру?
Так. Скільки ти вже продав?
Ще ніскільки.
Але ви писали, що ця робота за 200 доларів на годину.
Так, якщо щось продаси.
Але це сплата по годинах.
НАБОРИ, 200 ЗА ГОДИНУ
Обіцянка, обгорнута в брехню.
ДО 200 НА ГОДИНУ ЗА ВІРНИМ ПІДХОДОМ
Я працював годин десять.
Мені потрібна платня.
Ти ледве говориш, шепочиш до жінок.
Глянь на тих двох.
Гей, дівчата, чудова куртка.
- Жовта, так? - Так.
В мене є маленьке питання про вашу зачіску.
- Я так і знала. - Не перший ряд, сподіваюся.
Бінгхем, це чарівний Алехандро.
Я казала тобі про нього. Це Бінгхем.
Він наш новий… Наш перший практикант.
Він садовод і що краще,
він відвезе мене до Мейну.
Чудово.
Привіт, Але.
Він дуже розумний. З Колумбії.
Я знала його змалку.
Його батько дуже важливий колекціонер.
Вау.
Батько Бінгхема змусив піти на практику,
коли той розбив автівку.
В мене є й інші таланти.
Я не натякаю на кумівство.
І ще дещо, він знає «ФайлМейкер Про».
- Чудово. - Ні, ні, ні.
Я сказав, що зможу розібратися.
Найголовніше, Але, що вона не користується
«Гугл Щітс».
ФМ - це кадилак архівного ПЗ.
Саме це ми і казали. Це правда.
І ще він зібрав полички.
Так, і правильними шурупами.
Точно?
Так, це гіпсокартон.
Які ще шурупи потрібні?
Сподіваюся, вони не відпадуть посеред ночі, так?
Вона погано спить, тому…
Думаю, все буде добре, Алехандро.
Мені час іти. В мене побачення.
З фотографом, що хоче мене познімати.
Щасти. Не змушуй його чекати.
Обніми та поцілуй маму від мене.
- Бувай. До зустрічі. - Бувай. Ага.
Оце так команда, ковток свіжого повітря.
Ви чудово повеселитеся в Мейні.
Синє, синє.
Я знаю, якої картини бракує.
- Якої? - Синьої. Яйце на жовтому сатині.
- Яйце синє? - Ні-ні. Яйце сіре.
«Синє яйце на жовтому сатині».
- Де вона? - Вона в неї.
Подивися. Перевір.
Вона - Далія, багатообіцяюча учениця Боббі.
Це твоє найкраще яйце. Це геніально.
- Я так заздрю. - Воно чудово виглядає тут.
Так.
Вона його вкрала. Це наше 13-те. Без нього не буде показу.
Елізабет відразу помітила, що картини немає,
і Боббі зізнався, що дав її Далії,
як подарунок, але Елізабет сказала…
Ця хвойда її вкрала.
Вони не говорили про цю інтрижку.
Гарні новини, що в нас є багато інших…
Нам потрібне «Синє яйце на жовтому сатині».
Я знаю, та оскільки в нас немає…
В нас немає цього яйця.
- Ви намагалися зв'язатися? - Я волала щосили.
Ага. Так.
Не знаю, думаю, це погана ідея.
Що, показ?
ЗАЯВА НА ВІЗУ США
Ні, я сказала, назви ціну, а вона хотіла вибачення.
Вибачення від мене.
За що?
Я гадки не маю за що.
Жахливі, незакінчені роботи Далії Парк
зруйнували просто фантастичний показ в Університеті Колумбії.
Елізабет Асенсіо.
Ці люди нестерпні, Алехандро.
Для мене це нездорово.
Ні, ми не робитимемо показ.
Це безкоштовно.
Про що мова? Пані погодилась бути спонсоркою?
Ще ні, але я працюю над цим.
І як навіть вийде,
я маю сплатити половину комісії наперед.
Слухай, ти маєш проявити креативність
та знайти, як дістати гроші.
Так. Я працюю над цим.
Та підробітки ледве тримають мене на плаву.
І на роботі не все гладко.
- Чекайте. - Зачекай хвилинку.
Що відбувається?
Вона не дозволяє відправити сповіщення поштою.
Ні, ні.
я вже вам казала,
в мене немає постійної адреси.
Іноді я живу в кузини.
Іноді в мами, коли їй зле.
Пошта загубиться.
Мені зручніше забрати документи тут.
Гаразд. Це можна.
Слухай, я можу почати оформлення,
але стань незамінним для тієї пані.
Щодо грошей, скільки твоя рента?
Тому, якщо здам кімнату і одночасно…
Слухай, я дістану тобі гроші. Частину грошей.
Ні, я сам розберуся.
Увімкну тебе на гучному…
- Чуєш мене? - Так.
Слухай, у всього є рішення.
Я завжди щось вигадую.
Мені вже час.
Гаразд, скоро поговоримо. Тримай мене в курсі.
В тебе є повідомлення
- до «Крейгслісту». - Так.
Говори.
Здається кімната у Бушвіку за $850,
двоє сусідів.
Потрібен пів орендар.
Гей, що відбувається?
Це Тревіс, він зніматиме кімнату.
- Гей, як справи? - Гаразд.
Кімната там.
Так, мені не по кишені рента, юристи
та інші імміграційні речі,
тому я вирішив здати кімнату,
а сам посплю на дивані, якщо можна.
Гаразд.
Скажи йому, щоб був обережний
поряд з моїми речами.
- У нас є вай-фай? - Так, на холодильнику.
Просто я отримую ці імейли, типу,
«Я одягнула ваше намисто, і воно порвалося,
можете повернути гроші?» А я така: «Ні, пробачте».
Чекай, в тебе жахлива ситуація.
Ти не можеш подати заяву з маминого дому?
Ні, тільки з США.
Ти маєш бути в США, щоб подати онлайн-заяву зсередини США?
- Так. - Але ж це онлайн-заява.
Тобто можна зробити це будь-де.
- Пробач, я маю бігти. - Гаразд.
Просто зміни свій ай-пі.
- Вітаю. - Вітаю.
Я шукаю Далію Парк.
- Так! Я - Далія Парк. - Чудово!
Мене звати Алехандро Мартінес.
Я працюю на Елізабет Асенсіо.
- Тікай. Твій бос - монстр. - Гаразд.
Чому, думаєш, її чоловік ховав картини
- по дівчатах? - Авжеж.
Я назвала ціну - вибачення.
Все. І вони її.
Ну, саме тому ми й тут.
Елізабет?
Гаразд.
Люба Далія, брехати не буду, мені досі дуже боляче
через те, що сталося між вами з Боббі.
Я ніколи не зможу сказати тобі цього в обличчя,
і Бог знає, я намагалася, та все стало б лише гірше,
тому я все написала.
Кривда не так від зради, як від називання імені, демонізації,
болю, який прийшов з твоєю розвагою.
Всі місцеві галереї багато років називали мене Гідрою.
Хоча я зрозуміла, що мій жорстокий та дитячий відгук
твоєї картини у Колумбії був гіршим.
Правда в тому, що я не провела й хвилини з твоєю картиною.
Я бачила не твою картину, а свій біль.
І озброїлася ним.
Я розумію, що через мої отруєні слова тебе не додали до інших показів,
що спричинило падіння твоєї кар'єри.
Ти цього не заслужила.
І Боббі не заслужив, щоб його спадок було забуто
через мою помилку.
Картина, яка зараз в тебе, єдина річ, яка втримує нас
від влаштування показу Боббі
для зборів грошей, щоб тримати його замороженим.
Замороженим! Ну і нарцис.
Та ти помітила це раніше за мене!
Прийми мої щирі вибачення, не для мене, а для Боббі,
і часу, який ви провели разом,
і який приніс йому велику радість.
Сподіваюся, ти дочитала до кінця, і я не накинулася знову,
зрадивши те, що я насправді відчуваю.
Зі щирістю, Елізабет.
Дякую.
- Я можу хоча б прочитати це? - Ні, ні.
Який жах.
- Ну, картина в нас. - Так, у нас.
Яйця у нас, дякую, Алехандро.
Бачив, скільки в неї дітей?
- Всі від різного батька. - В неї дитячий садок.
Ось і він.
- Наш лицар у блискучих обладунках. - Хто, я?
Ти. Ми б перлися з нею у метро, якби не ти.
Йой! Нарешті відповіли,
я вже годину чекаю в цій віртуальній черзі.
Ім'я, будь ласка…
- А як звати вас? - Вона такий кошмар.
- Алонсо? - Я розумію, і мені її шкода,
але, боже.
По-іншому не можна?
Нащо все так ускладнювати?
Я днями спілкувалася з вашою компанією.
- Не здивована… - Я не думаю, що кошмар.
…таким гармидером.
Як довго це триватиме?
Дякую за ніщо, мій час було змарновано.
- Продовжимо? - Авжеж. До лофту?
Алехандро та картину до лофту,
а мені до МЕТ, перш ніж Клі зачиниться.
Гаразд, та це протилежні напрямки.
Клі зачиняється через півтори години,
а Алехандро має терміново почати роботу.
Це протилежні напрямки, вибачте.
Я не такий, як ви, Елізабет,
закони фізики на мене діють.
Не змушуй мене брати «Убер»! Не після їхньої витівки.
Її забанили в додатку.
- Бінгхем відвезе вас у МЕТ. - А ти візьмеш авто до лофту.
Автівка коштуватиме йому 18% від його грошей.
Схоже, вона вся моя.
Жалюгідна. Трагічна.
Нащо так собі все ускладнювати?
Що таке віза?
Коли був у школі, я, мабуть, когось збив,
та батько все залагодив.
Привіт.
Той показ був таким жахливим, я ледве витримала кілька хвилин.
Вони кмітливі. Твої ідеї.
Це твоя мрія? Твоя велика мрія - іграшки?
Можливо.
Так.
Я подавався через те, що зветься
Програма-інкубатор талантів.
Ну, в тебе є талант.
Дякую.
Проблема в тому, що вони подивилися
на заяви давно, але так і не відповіли.
Вони? Хто? Хто саме?
Вони - компанія.
Ти нікуди не проб'єшся, очікуючи відповіді
від сутності.
Дістань ім'я та стань для них проблемою.
Та спершу показ, а потім твоя віза.
І в нас багато роботи.
Гей, як справи?
Змія, що вистрибує з банки,
тільки ця робить це з табличкою
на її шиї, де написано:
«Вибачте, я була в пастці в банці,
і налякати вас був єдиний вихід».
Гей, Алехандро, це Елізабет, вже субота.
Одинадцята година, ми з Бінгхемом їдемо, як по маслу,
він зупинився взяти чаю.
Комбучу, каже, добре для травлення.
Повідом, як матимеш проблеми з доступом у лофт.
Перша галеристка, Вітні, прийде о четвертій,
сподіваюся, їм сподобаються яйця. Сподіваюся, в тебе все добре.
Треба навчити тебе водити, щоб наступного разу поїхати разом.
Тебе не вистачає.
Боббі. Ми це зробили.
Ми знайшли всі твої картини.
Каталогізували та синхронізували з базою даних.
Ми зробимо тобі показ.
Нарешті настане порядок.
Дякую.
- Гей. - Алехандро, нам треба поговорити.
Але…
Я щойно перевірила базу даних у Мейні.
- Ага. - І база даних не співпадає.
На моєму айпаді, Алехандро,
написано, що «Яйце на червоному сатині» досі в галереї Краушаар,
хоча ти чудово знаєш, що ми повернули її до лофту.
- Так, я знаю… - Чи це був
інший Алехандро, який приніс ті картини мені до лофту,
зжерши салат за мій кошт у «Ле Грейннс Кафе»?
Ні, це був я, я був там.
Чи це був твій близнюк?
Це настільки важкий проєкт?
Ні, не важкий.
Ні, не думаю.
Я чітко пам'ятаю, як просила
назвати синє яйце ПМЛУКМ.
- Під моїм ліжком у котеджі Мейна. - Не ПМДУКМ.
Те ж саме, але диван.
- Я думаю, може… - Що?
- Я думаю, може… - Ти думаєш, може?
А ви підключені до мережі?
Думаєш, я не підключена?
Я не знаю, чи ви підключені,
- мене там немає… - Не кричи на мене!
Я не кричу, я лише кажу,
що як хочете, щоб я поміг вам звідси,
скажіть мені, що відбувається там.
Тепер я твоя айтішниця?
Оскільки тепер я працюю на тебе,
час почати брехати
про мої вміння щодо ФМ Про?
- Ні. - Не кричи на мене!
Як нам проводити показ, коли в базі даних гармидер?
Ні, Елізабет, дайте сказати.
Вся суть бази даних, щоб казати нам,
де картини.
Ми знаємо де, вони тут, переді мною.
Ти можеш вирішити проблему, але вона накине на тебе ще дві.
Вона - Гідра.
На моєму айпід досі є ігри.
Ти казав, що подивишся, як їх видалити, а ще казав,
що знаєшся на ФМ Про, тому я сиджу з дартсом на айпаді.
Що? Що?
Гаразд, Елізабет, ми зараз розмовляємо
про бази даних чи айпад?
Ось що ти зробиш.
- Запишеш на диск… - На диск?
…головну копію бази даних з лофту.
Зробиш копії диску та відправиш терміновою доставкою
сюди, в будинок Ешевіль та кілька до дому Бінгхему.
- Ні, Елізабет. - Потрібні номери.
- Я перевірю… - Ні, ні.
…щоб інформація співпадала з айпадом,
коли доберуся до комп'ютера.
Перевірте, що є інтернет.
Поговоримо про спонсорство, коли я матиму диск!
Навіть, якщо я це зроблю, не знаю,
як ви вставите диск в айпад.
Елізабет. Я все виправлю.
Бінгхем все виправить.
Ні, Елізабет. В мене мало часу.
Лишилися дні.
Алехандро, я сумніваюся, чи готовий ти до цієї роботи.
Елізабет, я готовий. Я розберуся.
Ми так близько. Елізабет, будь ласка.
Гаразд. Я відправлю вам диск. Будь ласка.
ЗАПИС ДИСКА: АСЕНСІО-БД-ФІНАЛЬНА
Гаразд, з вас $250.
- Двісті п'ятдесят? - Ага.
За термінову доставку.
Їх же мають доставити завтра?
Так.
ОБРОБКА…
ПОМИЛКА
Клята машинка. Є готівка?
ЗАПИТ ПРО СТАН РАХУНКУ
ЗНЯТТЯ ГОТІВКИ ЗАВАНТАЖУЄТЬСЯ…
БАЛАНС НА РАХУНКУ ДОСТУПНИЙ: $407,43
Вибачте, але це не та сума, яка має бути.
За моїми підрахунками, це не та сума,
яка в мене є на рахунку.
Який баланс ви очікуєте?
Не знаю, нуль було б добре.
Хай буде нуль.
Знову ж, за кожен овердрафт банк накладає комісію у 35 доларів.
Що? То сендвіч за вісім стає сендвічем за 45 доларів?
За 43.
Такі правила, м-ре Мартінес.
Але ж це не має ніякого сенсу.
Я точно пам'ятаю, як клав готівку.
Ту готівку помітили, як потенційно підозрілу.
Тому вона на паузі. Для вашого ж захисту.
Ага, а натомість ви утримали овердрафт.
Для вашого ж захисту.
Пробачте, схоже, що я зараз захищений?
Чому ви дозволили цьому статися?
Чому не відмовили в операції?
Це працює не так.
А має працювати саме так.
Інакше банк просто наживається на моїй ситуації.
З ситуації людей, які не можуть дозволити собі помилки.
З людей, в яких немає місця на помилку.
Такі правила.
Є, що є.
Ні.
Ні. Подивіться на мене. Просто подивіться на мене.
Я знаю, що ви мене чуєте.
Я знаю, що чуєте,
коли я кажу вам, що це не ваша провина.
Не ви це зробили, а банк.
І ви не повинні його захищати.
Будь ласка, я навіть не прошу повернути мої гроші,
я лише прошу, щоб ви сказали, що згодні зі мною,
бо я знаю, що згодні.
Я знаю, що там ще є людина.
І знаю, що вона мене чує.
Будь ласка.
Я на боці «Банку Америки».
Тому я сильно почала плакати.
Сльоза за сльозою. Так драматично.
- Боже, Алехандро. - Гей, як справи?
- Нормально. - Чудово.
Це - Лілі. Дівчина Майкла.
Вона закатила це все,
запросила багато друзів, хоча ми й маємо підготуватися
- до дечого. - Так весело.
Чекай, Алехандро, ти з Ель-Сальвадору?
Так, я ж розповідала.
Стане найкрутішим дизайнером іграшок «Хасбро».
Не думаю, що розповідала, Спрей.
Так, буквально хвилину тому.
Боже.
З тобою все наче випробування.
- Ага. - Я б запам'ятала.
Але привіт.
До речі, а ви бачили ті оновлення «Кеббідж Патч»?
Так кумедно.
Чекай, а що там з «Кеббідж Патч»?
Офіційна сторінка «Хасбро» запостила.
Вони дали їм, типу, смартфончики,
і на них кумедні повідомлення, типу, «Ти що, мене ігноруєш?»
«Твій "Убер" вже тут». Така сміхота.
Хто до цього додумався? Як? Я в захваті.
Крейгс…
Я тут щодо роботи, яку ти мені показував.
- Пакунки з салону… - Ні.
Ту, яку я відхиляв.
Прибиральник.
Так.
Хлопець для прибирання моєї квартири.
Ти - прибираєш, я - дивлюся.
А потім…
Хто знає?
Я - Алехандро.
Так, я знаю.
Здається, ваш дзвінок не працює…
Працює.
Ти вже таке робив?
Збочення, я маю на увазі.
Так.
Можеш пити та працювати, якщо хочеш.
- Чудово. - Помий вікна.
Гарні, гарні вікна.
Що?
Я не знаю, просто кажу, що вікна гарні.
- Все гаразд? - Так.
Зніми штани.
- Штани. - Так.
Можеш покласти поряд.
Рюкзак теж.
Ага.
Прибирай далі.
Продовжуй.
Повернися до мене.
Доки убираю, чи як ви хочете…
Так нормально?
Так, нормально.
Ти не панікуєш?
Ні.
Ти вродливий.
Гей, мене звати Алехандро Мартінес.
Я подавав заяву, щоб стати частиною «Програми-інкубатору талантів Хасбро»,
ви відмовили, але я знаю,
що вам сподобалися мої ідеї, бо одна з тих ідей,
що були в заяві…
Я просто хочу знову подати заяву.
І я знаю, що часу пройшло мало, але в мене мало часу.
В мене мало часу. І оскільки вам сподобалися мої ідеї…
Вибачте, як вас звати?
Ви, той, хто читає це, ви приймаєте рішення?
Чи хто приймає?
Бо якби я міг поговорити з тим, хто приймає,
якби ви могли мене вислухати, і я знаю, є правила, але…
Назвіть мені ім'я.
З ким поговорити? Я…
- Ти загубив ключі? - Ні, я дав їх Тревісу.
Я не знаю таких.
- Га? - Він пів орендар.
- Через нього я не в кімнаті. - Гей, гей…
Все гаразд?
Думаєш, я не хочу ходити на вечірки?
Думаєш, я не хочу ходити в бари?
Я не можу навіть спати.
Можеш піти туди. Трента немає.
Я не хочу, щоб він знайшов мене в його ліжку.
Це твоє ліжко. Його ніколи тут не буває.
- Так, так… - Тобто його тут не буває?
Я жодного разу його не бачила,
і не знаю, як він виглядає.
Гаразд, черепашко…
Знаєш, що таке «ФайлМейкер Про»?
- Бінгхем розбереться… - Що таке віза?
Я просто піду.
Чому ви мене викликали? Що сталося?
Нічого.
Гей, хочеш стати помічником юриста?
Що…
- Тобто тут? - Так, тут.
Я оформлю тобі візу, програму тренування. Гаразд?
Це не ракетобудівництво.
Ти важко працюєш, ти терплячий.
Розмовляєш іспанською, свідомий. Здається, тобі можна довіряти.
Це головні умови для помічника юриста.
Дякую, але я навіть не знаю законів.
Знаєш, як писати імейли? Це все.
Імейли та архівування. Все просто.
Пробачте, можна відповісти?
- Може, це через роботу. - Авжеж.
Алло?
Гей, це Надін Мур з галереї «Рузвельт-Айленд»,
це Алехандро?
- Так. - Привіт! Боже, ура!
Я отримала ваш ПДФ щодо показу.
Пробачте, що не відповіла. Перейду до справи.
Завтра в нас мав бути показ, мало бути багато людей,
спільнота була в захваті,
та через обставини поза нашими силами, байдуже.
Ми хочемо показ Асенсіо.
Ми хочемо яйця! Здуріти, я знаю.
Тобто завтра?
Де мій стіл?
Гадаю, ти братимеш похвилинну сплату за дзвінок?
- Я домовився про показ Боббі. - Що?
Соло-показ, справжній показ.
Новий Музей передзвонив?
Ні, ні.
Тоді хто? Вітні…
- Ні, це… - …передумали?
Це арт-галерея Рузвельт-Айленд.
Повтори.
Елізабет, я знаю, їхня репутація…
Вони виставляють злих Міккі Маусів та блискучих Мерлін Монро.
Так, ті інвестори платять багато.
- Ти мені збрехав! - Що? Як збрехав?
Як збрехав? Я не брехав, Елізабет.
Ти сказав, що відправиш ідею справжнім інвесторам!
Ніхто тепер не сприйме нас серйозно.
Це єдиний вихід.
Ти хочеш знищити мене, його спадщину.
Ти прийшов до мене лише, щоб посміятися
та втекти потім у Гватемалу.
Я знаю, ти пов'язаний з тими людьми.
Я знаю, ти хочеш продати його яйця китайцям,
щоб отримати свою грін-карту.
Для чого? Щоб робити Барбі для «Іграшки - це ми?»
Не турбуйся! Не напружуй свою голівку.
Все гаразд.
Ти мені не потрібен.
В мене є дехто кращий.
В мене є Бінгхем.
Думаєте, йому не насрати?
Думаєте, йому не насрати на Боббі чи це?
Ви з різних світів.
Він гадки не має, що це таке, відчайдушно чогось прагнути.
Він знає ФМ Про.
Всім насрати на ФМ Про.
Він допомагає із сайтом.
Він знає все про віджети.
Ти нічого не знаєш про віджети.
Нащо ви зараз згадуєте про сайт, Елізабет?
Нащо ви все так ускладнюєте?
Хто б казав.
Ти сам…
обожнюєш складність.
Тобі її вічно недостатньо, ти шукаєш її за кожним кутком.
Не Мехіко, не Монреаль, не Берлін.
Не там, куди легко мігрувати.
Не лікар, не дизайнер програм.
Не той, кому з радістю роздають візи.
Ні.
Багатонадійний автор іграшок.
Ну…
як почали, давайте помітимо слона в кімнаті.
Хочете тримати чоловіка замороженим.
Хочете бути цією богемною пані, їсти свої салати за 28 доларів.
За які шиші? Ми обидва намагалися, Елізабет.
Давайте продамо картини.
Так, досить гратися, Алехандро.
В нас багато роботи.
Скоро побачимося.
Хоч раз зробимо щось гарне.
Ти бував на Рузвельт-Айленд раніше?
Ні.
«Це практично Мангеттен». Це сказала кураторка.
Тричі по телефону.
Елізабет, Елізабет. Моя чарівна Гідро.
- Як ти смієш? - Я знаю.
Та я не знаю, як ти мене витримуєш.
Як витримуєш цього дурного бабія,
якого скоро заморозять?
Не забудь, нарциса.
- Це твоя луска. - Припини.
Де Бінгхем?
Можу заявити, що він працює у доках.
Тобто працює?
Там просто купа рибалок «у шафі»,
які клюють на штучки Бінгхема.
Бінгхем не працював у доках.
Йому нещодавно видали грант Гуггенхайма
для продовження бути милим у мистецтві.
Підступність в тих очах, Алехандро.
Запам'ятай мої слова, в 2020 ти ще почуєш про нього.
Де «Синє яйце на жовтому сатині»?
Я думав, воно з вами.
Воно на станції!
Яйце одне в Мангеттені! Хтось вкраде яйце!
- Ніхто не вкраде. - Вкраде!
- Треба зупинити трамвай. - Вони не дозволять.
- Зупиніть трамвай! - Не думаю, що це можливо.
- Це неможливо. - Зупиніть.
- Що таке? - Нам треба назад.
На станції лишилося дуже цінне яйце.
Воно потрібне для показу,
який врятує спадок та тіло мого чоловіка.
Це неможливо, пані.
- Зупиніть, негайно! - Я не можу.
- Тобто? - Я не можу.
Я - клієнтка, і я кажу.
- Я не можу. - Виконуйте зобов'язання!
- Негайно! - Я не можу.
- Це неможливо. - Негайно!
Негайно! Зараз же!
- То в нас лише одна стіна? - Це наша найкраща стіна.
- Я думала, це соло-показ. - Лише ви, на цій стіні.
Інші місця треба резервувати, на жаль.
Та ми вже зацікавлені у яйцях.
Вони чудово вмістяться.
Ага, вони не вмістяться, на жаль.
Показ називається «Тринадцять яєць».
Решту можемо повісити біля туалету,
та загалом вийде лише 12.
Назвіть «Дванадцять яєць». Легко. Вийде дюжина.
Я скажу, що зараз буде. Ми підемо звідси.
- І заберемо свої яйця. - Елізабет.
Можете повісити їх у задній кімнаті.
Можете додати у каталог, відправити імейл-розсилкою,
мені плювати.
Але щодо показу компромісів не буде.
Отже, це все або нічого?
Все або нічого.
Боббі не отримав свій показ, але вони продали всі 13 картин.
Нестерпно.
«Просто назвіть їх дюжиною».
Боббі, пробач мені. Пробач нам.
Думаєте, він був би проти?
Сподіваюся, він знав, що буде саме так.
Для нього, для мене.
Для чарівного юнака на ім'я Алехандро.
Ви просто такі впевнені, що все це спрацює.
Що ми прокинемося в майбутньому. Що його вилікують.
Мабуть, ти думаєш, це ідіотизм.
Ні.
Не думаю.
Це звучить сміливо.
Сміливо?
Так.
Він задрімав.
Оце так хоробрий.
Бідолаха.
Як сміливо.
Подорож до невідомого.
Тим часом, ті, хто лишилися тут, мають подбати про безпечне повернення?
Монстр.
Я - колючки, які захищають троянду.
Я запевнила його, що достатньо сильна для цього.
Але…
якщо це спрацює, Боже, я буду такою старою.
Вродливий юнак у шлюбі зі старою відьмою.
Ні, Елізабет, коли він прокинеться, він буде дуже вам вдячний.
Ви дуже терплячі.
Треба бути дуже особливою людиною, щоб впоратися з неможливим.
- Але. - Так. Гей, як ти?
Я не хотів тобі казати до офіційного рішення,
але все продано.
Ми продали всі картини.
Ми влаштували показ.
Ми з нею щойно були в неї, я отримав дзвінок від директорки.
Боже мій. Я знала.
Я вийшов купити вина.
Її партнер буде заморожений. Вона зможе стати моєю спонсоркою.
Я працюватиму на неї, доки «Хасбро» не напишуть.
Я знала, сину, що ти зможеш.
Як твої справи? Як там монумент?
Я думала про проєкти, які ми робили разом.
Ага.
І так зациклилася на захисті та на створенні безпечного світу для тебе.
Та, думаю, це лише змусило тебе втекти!
Ідея, що ти там сам, мене так лякає!
Я хочу, щоб все було ідеально.
Тому я на цьому етапі мого дизайну.
Я так хвилювалася, що це не спрацює, що заклякла.
Не знаю, я наче застрягла.
Нічого не можу вигадати.
Може, тебе просто все відволікло.
Вона відправила голосове.
Така нетерпляча. Потім передзвоню.
Алехандро, дуже вибачаюся, що так видаю тобі інформацію,
коли повернешся у лофт, ти знайдеш
моє інертне заморожене тіло.
Я щойно випила вишневу кріорідену, щоб заморозити нутрощі
та прокинутися в майбутньому з Боббі.
Побажай мені гарної подорожі.
ЗАЯВКА НА ВІЗУ США
Елізабет, Елізабет.
Моя вродлива Гідро.
Може, я приєднаюся до тебе.
Нащо?
Зробиш мені послугу? Чекатимеш на мене?
Я чекатиму на тебе з розкритими обіймами.
Я попередила ту жінку. Вони приїдуть та заберуть мене.
Каже: «Я не знала, що ви смертельно хвора.
Мені так шкода».
Дурепа.
З тим, що ми заробили,
ми зможемо разом якийсь час бути замороженими.
І вистачить на ремонт та продаж котеджу.
Лофтом теж зацікавилися. Я написала ріелторам.
І, будь ласка, Богом прошу, відсортуй бази даних так,
щоб в них відобразилися останні продажі.
Коли повернуся, роботи буде повно,
тому треба, щоб все було чітко.
Я сподіваюся, уряд не буде проти, що я тебе спонсоруватиму,
хоч мене й не буде поряд. Я точно не проти.
Я лишила тобі чудовий рекомендаційний лист
для «Кого це може стосуватися». Я не знала, кому адресувати.
Президенту? Я лишила детальні інструкції для бухгалтера.
Цей процес був важкий.
Та маю сказати, зустріч з тим, хто мене розуміє,
зробила це досяжним.
Ти був абсолютною зіркою. Я сумуватиму за тобою.
За тим, як ти повільно сьорбаєш вино.
За тим, як ти трошки посміхаєшся
та записуєш щось у свій нотатник.
Ні, слухай, Алехандро, це спрацює.
Лікарі, які казали Боббі, що він помре
і що нічого не поробиш, вони імбецили.
Щось можна зробити.
Думаю, ми самі це й довели.
Все, що треба було, це трошки часу,
і, думаю, мені був потрібен ти.
Тому дякую, що домовився за показ, і пообіцяй мені,
що не відступиш назад через перешкоди,
які воротили цієї планети
ставитимуть перед тобою.
Коли казатимуть, можна ліворуч чи праворуч,
дай їм знати, що ти підеш вгору.
Завжди відправляй справу, захищайся
і пам'ятай, це не лише справа, все або нічого.
Це все або все.
І, до речі, ім'я йолопа в іграшковій компанії…
Браян Кіссейн.
Я сварилася з ним цілий день щодо телефонного дерева.
Іди та повідом його, що тепер ти працюєш там.
Іди і зроби це.
Знай, Алехандро, я зовсім…
зовсім…
не можу повірити, що з усім твоїм часом,
ти не поправив ті бази даних.
БЕЗЛІМІТНИЙ ПЛАН РОЗВАГ!
Гей. Я маю поговорити з Браяном.
- Він вас чекає? - Ні.
Та я маю поговорити з Браяном, негайно. Будь ласка.
- Дякую. - Пробачте.
Як він вас не очікує, як ви сюди зайшли?
Ви збентежені. Я маю поговорити з Браяном.
Це Браян? Це Браян. Браяне.
Браяне? Вітаю. Вибачите нас?
Браяне, нам треба провести невеличку зустріч. Дякую.
- Гей, Браяне. - Гей.
Мене звати Алехандро Мартінес.
Ми переписувалися з вами щодо моєї заявки.
Ваша тітка чи хтось дзвонив нещодавно?
Розумієте, я мав прийти, щоб все обговорити,
бо ви використали одну з моїх ідей.
- Що? - Так.
В нас проблема, Браяне.
Бо ви взяли одну з моїх ідей з моєї ж заяви,
а потім презентували її як свою.
Яку саме ідею я взяв у вас?
Не кричіть на мене.
Маленькі повідомлення на смартфонах ляльок.
- Ага. - Це було в моїй заяві, Браяне.
Пам'ятаєте?
Сюзана має скріншот бісячого посту Марджорі.
Слухайте, це можливо…
що ми обидва прийшли до цієї ідеї…
А можливо, що як я порівняю
ідею, яку я вигадав рік тому
та вашу, яку ви випустили місяць тому,
то результат буде не гарний для вас?
Так, це можливо.
І не думаєте, що є такий світ, де я звернуся
до ваших босів та скажу, що ви крадете ідеї людей
та не наймаєте їх, і це їм не сподобається?
Так, є і такий світ.
Так, отже, ось що станеться.
Ви наймете мене
і помістите у програму-інкубатор талантів.
Авжеж. Чудово. Так.
Ми завжди шукаємо нові таланти.
З США та її територій.
- Що? - Контекстне меню.
Думаю, ви ніколи не думали про те,
що вона дозволяє обрати людину лише з 50 штатів чи їхніх територій.
І якщо ви подаєте заяву не звідти,
вам не пощастило, бо сайт не пропустить.
- Ви це знали, Браяне? - Ні, не знав.
Тепер знаєте. Тому ось що станеться.
Ви подзвоните людям, які робили сайт та скажете:
«Гей, це я, згори.
Додайте ще "інші" як варіант».
Так ніхто не застрягне
і зможуть подати звідусіль.
- Чудово. - Чудово.
І ще ви станете спонсором,
бо дуже дорого і дуже довго.
Але ви це зробите мовчки.
Просто надішліть імейл, коли це зробите.
- Гаразд. - Гаразд.
- Чудово. - Чудово.
Я знаю, що мій тон був жорсткий.
Але знайте, що я з радістю
буду бачити вас щодня.
- Чудово. Не дочекаюся. - Так.
Вітаю.
Ідея для монументу:
серія великих шматків пазлу по всьому місту.
Як форт малого Але, тільки розібраний.
Більшість бачитиме лише блоки.
Інші - сходи чи лавки, але дехто побачить виклик.
І дізнаються, що в пазлу немає інструкції.
Що він виглядає для всіх інакше.
Щойно подумають, що це все, знайдуть ще один шматок.
Монумент митцю.
Монумент діям, які тебе лякають та зануренню у хаос.
Спробам та помилкам. Діянню по-своєму.
Монумент чеканню
та знаходженню проблем по дорозі.
322 РОКИ ПОТОМУ
«ФрізКорп» та їхні конкуренти
пробудили своїх клієнтів,
нарешті знайшовши як.
Когось заморозили кілька років тому, когось - десятиріччя.
Після прокидання в майбутньому
пацієнти лишаються під доглядом в Центрі нещодавнього пробудження.
БІБО
Мені подати вам каву чи чай перед зустріччю?
- Геть. Жоден з варіантів. - Мені подати…
- Геть. Досить. - …каву чи чай?
Я не піду на цю ідіотську зустріч.
- Зустріч обов'язкова… - Геть.
- …на жаль. - Інше.
- Жоден з варіантів. - Кава, фруктова тарілка.
- Хочете щось інше? - Геть.
Може, лишиш малого?
Знову ти на боці робота.
Принижуєш мене перед тостером на колесах.
Ми маємо розслабитися, Елізабет. Потроху адаптуватися.
- Я дуже розслаблена! - Я теж. Гаразд?
Добре!
Чого вирячився?
- Чим займаєтеся? - Боббі - дуже талановитий художник,
і ми влаштуємо соло-показ,
щойно знайдемо всі його картини.
- Подивимося. - На що ми подивимося?
Не знаю. Людям не плювати на картини?
Якщо чесно, мені байдуже.
А ви чим?
Тобто байдуже?
Я поетеса.
Через все це в мене серйозний борг, тому…
- Впевнений, ви майстриня. - Вітаю, мем.
Бар відкриється після промови.
Я хочу келих білого вина.
- Будь ласка. - Вітаю всіх.
І вітаю в майбутньому.
Впевнена, ви думаєте: «Ми прокинулися заради цього?»
Бар відкриється після промови.
Я хотіла б келих білого вина.
Ось вино, люди його п'ють.
Я не бачу різниці.
Якби ви могли зачекати кілька хвилин, це недовго.
Ні, ви маєте чекати.
Ви офіціант.
Просто послухайте промову.
Яку промову? Я нічого не чую.
Як бачите, на вас різні кольори.
Кожен колір представляє декаду, коли ви заснули.
Будь ласка.
- Я не можу вам зараз допомогти. - Вона божевільна.
- Ви можете… - Перепрошую,
я тут для обслуговування, але ми зачинені.
Не думаю, що я вас вибачаю.
І не уходьте від мене ось так.
Ви сказали, що обслужите, але не обслуговуєте,
лише зневажаєте.
- Прилюдно. - Мем, вам сюди
- не можна. - Ні, можна.
Якщо не подаєте мені вино,
мені можна сюди.
До речі, стан цієї кухні просто огидний.
Не уходьте від мене. І не кричіть на мене ось так.
Боже мій. Це Алехандро Мартінес.
Він зробив ті ляльки «Мої проблемки» зі своєю матір'ю Долорес.
Алехандро прожив довге та чарівне життя.
Алехандро?
І перед її кінцем він задрімав на сотні років.
Це справді ти?
Щоб стати перед печерою у всьому блакитному,
з любов'ю дивлячись на монстра.
Боже мій.
Як і наснилося Долорес багато років тому.
Алехандро.
Бази даних не впорядковані.
Вони не збігаються.
Я порівняла копії на лептопі,
на якому немає букви В,
що, мабуть, для тебе підозріло
- та дуже зручно… - Вони готові.
- Що? - Бази даних збігаються.
Проєкт закінчено.
- Тобто? - Я знаю ФМ Про.
- Чесно? - Я все зробив.
Нарешті настане порядок?
Елізабет? Виходь.
Я покажу тобі бази даних.
Переклад субтитрів: Фатун Володимир