Sper că dansezi la fel de bine cum te îmbraci.
Există o singură modalitate de a afla.
Știi să dansezi ?
Mai întrebi ?
Știi măcar cine sunt ?
Nu.
Dar aș vrea să aflu.
Cât mi-aș dori să fii aici pentru a-mi cuceri inima
nu doar pentru a mă captura pe mine, agent Argylle.
Se pare că pasărea rotitoare nu prinde viermele.
Ultimele cuvinte ?
Puțin ajutor, Keira ?
Cine este Keira ?
Fata care a renunțat să fie următorul Steve Jobs
pentru a-l salva pe amărâtul ăsta.
Cu plăcere.
GRECIA
Te duc undeva ?
Legrange m-a descoperit. Știa exact cine sunt.
Atunci hai să plecăm naibii de aici.
Keira !
E lovită. Keira e jos.
Trimit echipa medicală. Trebuie să continui misiunea, Argylle.
Nu, o pot salva.
Lasă echipa medicală să-și facă treaba. Tu fă-o pe a ta.
Este un ordin.
Wyatt, am pierdut-o.
Care este poziția ta ?
Sunt pe cale să savurez o cafea grecească delicioasă.
Îți sugerez să te grăbești.
E în drum spre tine.
Relaxează-te.
Vești proaste pentru tine,
asta e singura cale de evadare de pe insulă.
Veștile bune ?
Aici se face o karidopita fenomenală.
Sper să-ți placă.
Pentru că va fi ultima ta masă
dacă nu ne spui cine te-a anunțat că venim.
Cine ?
Dacă nu răspunzi,
temperatura ta va fi similară cu cea a cafelei mele.
Care, datorită ție, este rece ca gheața.
Telefon.
Tu și eu, nu suntem atât de diferiți.
Tu ești o teroristă.
Iar tu, agent Argylle, ce ești ?
Argylle.
Ai grijă, Legrange,
agentul Argylle se îndreaptă spre tine acum.
Se pare că slujim același stăpân.
Argylle, Wyatt,
completați-vă misiunea și întoarceți-vă la bază.
Argylle.
Taie legătura.
Gândește clar.
Folostește-ți capul.
Nu poți crede o iotă din ce spune...
Suntem pe cont propriu acum.
Direcția va veni după noi.
- Așadar, ne deconectăm. - „Așadar, ne deconectăm. ”
- În afara rețelei. - „În afara rețelei. ”
- Complet. - „Complet. ”
„Avem încredere unul în celălalt...
și în nimeni altcineva. ”
„Mă înțelegi ? ”
„De acum înainte, este un joc total diferit”,
a avertizat Argylle.
Căci știa că nu mai există cale de întoarcere.
Că nimic nu va mai fi la fel.
Elly Conway, doamnelor și domnilor. În regulă.
COLORADO
Mulțumesc.
Iar acum să luăm câteva întrebări.
Deci... Da ?
- Bună, Elly. - Salut. Bună.
De fapt, sunt un scriitor aspirant,
dar se pare că nu găsesc niciodată timp.
Ai vreun sfat ?
Știu cât de greu poate fi.
Când eram chelneriță,
jonglam cu atât de multe ture.
Nu am avut niciodată timp să scriu cu adevărat
până la...
accidentul de patinaj despre care, evident, am vorbit.
Și cred că atunci când ți se întâmplă așa ceva,
te face să realizezi că ziua de mâine nu este promisă.
Și că, dacă nu găsești timp, trebuie
să-ți faci timp pentru a face
lucrurile care sunt importante pentru tine.
Și odată ce am făcut asta, toate personajele,
poveștile și ideile care au fost blocate în capul meu atâția ani
au fost, în sfârșit, lăsate în pagină.
În regulă, hai să mai luăm o întrebare.
Da ?
- Bună ziua. - Bună ziua.
Nu este un secret pentru nimeni că ești
romancierul spion pe care îl citesc spionii.
Ai prezis chiar și evenimente geopolitice din viața reală.
Fleming, Forsyth, le Carré,
toți aveau aceeași atingere și
s-au dovedit a fi adevărați spioni.
Şi, ia spune-ne.
Și tu ești un spion ?
Cum o faci ?
Doamne, mi-aș dori. Mi-aș dori eu.
Asta ar face totul mult mai ușor, dar nu.
Oricât de plictisitor ar părea, secretul este
cercetare, cercetare, cercetare.
Cu toate că, asta aș spune dacă
aș fi un spion adevărat, așa că...
Bine, următoarea întrebare.
Da ? Tânăra domnișoară din față.
Când va apărea a cincea carte ?
Păi.
Mai devreme decât crezi.
Foarte palpitant.
Da ? Domnul în hanoracul gri.
Îmi pare rău dacă sună puțin deplasat,
dar nu știu dacă voi mai avea vreodată șansa de a întreba
așadar, ai vreun plan pentru seara asta ?
Asta e,...
...asta e foarte măgulitor,...
...dar în seara asta, chiar am o întâlnire fierbinte.
Da. O altă întâlnire fierbinte.
Ești gata ?
Mama trebuie să se apuce de treabă.
Fișierul principal furat
a avut dovezi mai mult decât suficiente
pentru a doborî Direcția.
Deși prețul cerut de hacker era mare, Argylle
știa că acesta își va merita greutatea în aur.
Jumătate acum, jumătate la livrare.
Conform celor discutate.
Acest telefon este cheia fișierului principal.
Du-te la Londra.
Când vei ajunge, vei primi un apel
pe acel telefon de la angajatorul meu,
cel mai mare hacker din lume.
Ajuns, în sfârșit,
aproape de glonțul de argint
care avea să distrugă Direcția
odată pentru totdeauna.
Sfârșit.
A cincea carte este gata.
Noroc, Argylle.
Bună dimineața, mamă.
Ai văzut email-ul pe care ți l-am trimis aseară ?
Am citit-o.
Peste noapte ? Pe toată ?
Dragă, sunt mama ta. Bineînțeles că am făcut-o.
Am luat două Adderall, am început și nu m-am putut opri.
M-a dat pe spate.
Ai făcut-o din nou, îngerașule.
Mamă, sunt atât de uşurată.
M-am dat peste cap și m-am stresat, și...
mă bucur că îți place, sincer.
Acum putem să-l trimitem editorului și...
Desigur. Păi...
O, nu.
Ce ?
Nimic.
Cartea este...
fenomenală, dragă, dar...
Nu crezi că este gata.
Elly, doar... finalul este de vină.
- Doamne. - Citesc chestia asta.
Sunt pe marginea toaletei mele.
Argylle este pe cale să obțină dosarul principal și să-i învingă pe nemernici,
iar apoi marea întorsătura este...
...la Londra.
Cum ? Nu...
Primește dosarul sau nu ?
Ce se întâmplă în continuare ?
Se numește suspans, mamă.
Elly, se numește pretext.
Și nu poți face asta cititorilor tăi.
Ce-ai zice să vin la tine vineri ?
Să petrecem weekend-ul împreună ?
Facem brainstorming, adăugăm puțin din magia noastră ?
O să ne dăm seama.
Vineri e bine. Eu doar o să...
O să mă mai joc cu ea până atunci.
Trebuie să termini povestea asta, Elly.
Cred că mai ai un capitol minuscul de scris.
Va fi distractiv.
Pa.
Ai auzit, amice ?
Incă un capitol.
Domnișoară Li,
următorul zbor spre Londra pleacă abia spre dimineață.
Și cum am ceva timp liber...
- M-am gândit... - La ce te-ai gândit ?
Că aș rămâne aici ?
Să mă bucur de artificii alături de tine ?
Îți arăt eu artificii.
Nu.
Asta a fost nasol.
Doamne, ce nasol a fost.
Șterge.
Poți mai bine de atât, Elly.
Haide, Elly.
- Totul tonul... - Este...
E prea deplasat.
Bine.
„Ce am vrut să spun, domnișoară Li, a fost... ”
Ce am vrut să spun, domnișoară Li, a fost...
„A fost..."
Nimic.
Dar tu, Alfie ?
Ai vreo idee ?
Orice ?
- Bună, mamă. - Bună, dragă.
Vreau doar să mă asigur că ești bine.
Știu cât de stresată devii cu munca și...
Biletele, vă rog.
Stai, Elly.
Ești într-un tren ?
Surpriză.
M-am gândit să vin în oraș să te văd.
Tatăl tău va fi atât de încântat să te vadă.
Și pe micuța Alfie, desigur.
Te vom scoate la o cină frumoasă.
Poate chiar vei întâlni pe cineva cât timp ești aici, cine știe ?
Oricât de atrăgător ar suna asta, sunt într-o relație.
Chiar așa ?
Cu cine ?
Am o relație cu munca mea.
A...
Cu Argylle.
Mă omoară, Elly.
Care este rostul succesului
dacă nu ai cu cine să te bucuri ?
Există un motiv pentru care scriu despre spioni, nu despre dragoste, mamă.
Este mai puțin complicat.
- Ce e atât de complicat... - Da.
...în a te îndrăgosti, Elly ?
Te sun când ajung, da ?
Te iubesc. Pa.
Bună.
Îmi pare rău dacă deranjez. E ocupat ?
Dacă e ocupat ?
Da.
Da. Din păcate, este ocupat.
Ce păcat.
Îmi pare rău. Acel loc este ocupat.
S-a ridicat, dar un domn stătea...
...stă acolo.
Este în regulă. Mă voi ridica dacă se întoarce.
E o pisică acolo !
Pisica ar trebui să stea într-o pălărie, nu într-un rucsac.
Uită-te la asta.
Ce faci, monstruleț de blană ? Foarte straniu.
Iubesc pisicile.
Cum îl cheamă ?
- Alfie. - Scuzați-mă.
Alfie, băiate. Da.
Este suficient oxigen acolo ?
Da, desigur.
Te las în pace. Vrei să fii lăsată în pace.
Înțeleg.
Ai citit asta ?
- Da. - Da ?
Bine.
Înțeleg. Bine.
Așteaptă...
Scuzați-mă.
Doamne. Ești cumva ?
Tu chiar ești Elly Conway.
Foarte straniu !
Ce zici de asta ?
Sunt un fan și, sincer, asta e cea mai bună de până acum.
Nu o zic doar așa.
Cum reușești ?
Să le torni așa, una după alta.
Știi, când ești pasionat de ceea ce faci...
...nu muncești nicio zi din viața ta.
Nu-i așa ?
Suntem amândoi norocoși în felul ăsta.
Chiar așa ? Cu ce te ocupi ?
Spionaj.
Clar.
„Cu cât spionul este mai mare, cu atât și minciuna este mai mare. ”
Îndrăzneț.
Nu te așteptai
ca un spion să arate așa, nu ?
Păi, ca să fiu sincer, acesta este
cam singurul lucru greșit în cărțile tale.
Un model masculin într-o jachetă Nehru la comandă
cu o tunsoare stupidă tinde să iasă în evidență într-un tren,
spre deosebire de toți ceilalți din aceast vagon.
Pe ei nu îi observi.
Te-am pierdut ?
Ești bine ?
Nu, sunt bine.
Știi, am vorbit serios când am spus că sunt un fan.
Dar următorul fan pe care îl vei întâlni,
nu va dori doar un selfie, dacă înțelegi ce vreau să zic.
E unul din ei.
Îmi dau seama că e greu de crezut...
dar până când îi voi rupe încheieturile
...și pistolul lui îți cade în poală, poate că
vom fi căpătat puțină încredere unul în celălalt...
...și vei putea accepta două realități cheie.
Realitatea numărul unu, ești în mare pericol.
Realitatea numărul doi, când spun că e timpul,
chiar ar fi spre binele tău să te ții de mine
cât poți de strâns. Adică...
...să mă îmbrățișezi ca și cum n-ai mai îmbrățișat pe nimeni până acum.
Înţelegi ?
Pricepi ce spun ?
Îmi pare atât de rău.
Domnișoară Conway...
...te-ar deranja dacă mi-ai semna cartea ?
- Chiar o să jucăm acest joc ? - Da...
Ai un stilou ?
- Este jenant. - Da.
Începem.
Doamne, iubesc cartea asta.
Vezi ? Spuneam adevărul.
Cine e ciudatul acum ?
Nu era un fan adevărat. Nu vă faceți griji. Am totul sub control.
Am totul sub control.
Ce se întâmplă ?
Ești în regulă ?
Da.
Vai, e frumos. Mulțumesc.
Vezi ? Îți dau pistolul, tu mi-l dai înapoi.
Asta e încrederea despre care vorbeam, Elly.
Eram doi străini într-un tren.
Și acum uită-te la noi.
Haide. Nu-i așa că-i distractiv ?
Așteaptă o secundă. Nu.
Elly, stai. Nu face asta.
Elly !
E o barbă adevărată, ticălosule.
Hei, hei.
Ești bine ?
Nu !
Bine, mă voi ocupa de asta.
Bine, asta ar putea fi o provocare...
Bine.
Bine, cred că e ora îmbrățișării. Urmează-mă.
Să mergem.
Bine.
Rămâi lângă mine.
- Urmează-mă. - Bine.
Să mergem.
- Hei. - Nu. Rău.
Rău. Foarte rău.
Să mergem.
- Hei, așteaptă. Ăsta e genul tău ? - Dispari, Romeo.
Nu !
Stați pe loc !
Nu trage.
Nu-l cunosc pe acest om.
Nu am nimic de-a face cu această persoană.
Nu sunt implicată. Vă rog.
Wilde, nu mă face să vă ucid pe amândoi.
Elly.
Ce ?
A sosit timpul.
Este ora îmbrățișării.
Bucurați-vă de plimbare.
Da !
Ce ?
Ce bine, te-ai trezit. Bună.
Bine, eu sunt. Sunt doar eu.
Îți amintești de tipul din tren ? Kung fu...
Cu barba ?
M-am bărbierit.
Tipul din tren. Da, ții minte ?
Știu, știu.
Te recunosc.
Îmi pare rău, sunt nepoliticos. Îmi cer scuze.
Nu am făcut cunoștință.
Numele meu este Aidan. Aidan Wilde.
Nu ! Nu te apropia.
Bine. Relaxează-te.
Unde este pisica mea ?
Alfie e chiar acolo,
în bucătărie, mănâncă ton fără mercur.
Așa cum îl hrănește mama lui.
El e bine. Tu nu ești.
Ai probleme foarte mari.
Tu...
Ai camere în casa mea ?
Nu ești un spion. Ești un pervers.
Nu, nu un pervers. Un spion.
Sunt un spion, îmi fac treaba. Nu sunt un pervers.
Acesta este sistemul băieților răi la care suntem conectați.
Atunci cine sunt acești oameni ?
Îl vezi pe tipul ăla de acolo ?
Îl mai ții minte din tren ?
Numele lui este Carlos.
Lucrează pentru Divizie,
versiunea din viața reală a spionilor răi din cărțile tale.
Și capul răutăților. Îl cheamă directorul Ritter.
Trebuie să vă reamintesc care este miza ?
Ce s-ar întâmpla
dacă acel nemernic care se dă drept agent
ar recupera dosarul nostru principal înaintea noastră ?
O voi găsi. Aveți cuvântul meu.
D-le Director adjunct,
este ca atunci când mi-ați dat cuvântul că
Wilde nu s-ar apropia niciodată la o sută de kilometri de ea ?
Încă mai putem controla situația, domnule.
Sunt copleșit de încredere.
Nu are sens.
De ce i-ar păsa Diviziei de mine ?
Pentru că ești o ghicitoare strălucită, Elly.
Fii serios.
Nu este nevoie de un geniu pentru a-și imagina o organizație secretă
despre care lumea nu știe.
Un geniu și-ar da seama că vor deveni agresivi.
Da.
Cumva, ai scris o poveste care
încă se desfășoară în timp ce vorbim. Cartea cinci.
Ai citit cartea cinci ?
Da.
Și băieții răi.
Divizia a citit cartea cinci ?
Divizia nu ratează nicio apăsare de tastă de a ta, Elly.
Dar noul tău manuscris a lovit un cuib de viespi
despre care nici măcar nu știai că există.
De aceea Divizia te caută,
iar când te vor prinde
nu te vor lăsa niciodată să pleci, sau mai rău.
Mult, mult mai rău.
Clementine.
Tu ești singura mea alinare.
Știați că Clementine a fost a bunicului meu ?
Da.
A numit-o după mama sa.
Era un om foarte strict.
Dar mie întotdeauna mi s-a părut rezonabil.
Și avea o regulă.
Ucidea doar dacă era absolut necesar...
...pentru mâncare
sau pentru învinge un inamic
sau pentru a elimina un imbecil incompetent.
S-au făcut greșeli. Nu se va mai întâmpla.
Știu că nu se va mai întâmpla.
De asta sunt sigur.
Asta nu se întâmplă.
Ba da. Cu siguranță se întâmplă.
Dar dacă vrei să scapi și să te întorci la viața ta,
eu te pot ajuta.
Eu sunt tipul bun de aici.
Dar mai întâi trebuie să mă ajuți.
Ce anume trebuie să fac ?
Îți spun pe drum.
La naiba, pisicile !
A trebuit să-ți aduci pisica.
Parcă ai spus că iubești pisicile.
Ai un șervețel, ceva ?
Ești cumva alergic ?
Nu contează. Este în regulă.
Ai mințit.
Ai mințit că-ți plac pisicile.
Cum aș putea să am încredere în tine acum ?
Sunt un spion. Spionii mint.
E în fișa postului.
Asta și uciderea oamenilor.
Ei bine, asta e cu adevărat liniştitor.
Bine, vrei adevăr ? Iată adevărul.
Ceea ce ai scris în noul tău manuscris s-a întâmplat de fapt.
Dar în loc de Argylle, eram eu.
L-am adus pe hacker-ul ăsta.
Am angajat un ticălos numit Bakunin
să fure dosarul principal al Diviziei.
Am toate secretele lor.
Tot ce ați cerut.
Ritter, Carlos.
Am dovada bombardamentelor,
fraudei electorale, intoxicații radioactive.
Lucrurile astea îl fac pe Darth Vader
să semene cu Mary Poppins.
Am pus prețiosul tău fișier principal pe o unitate flash.
Și cred că Divizia îmi va da mult mai
mult ca să nu-ți dau acest glonț de argint.
Deci, prețul s-a triplat.
Mai este valabilă înțelegerea ?
În regulă, Bakunin, batem palma.
Credeam eu.
Spasibo.
Dosarul principal era glonțul meu de argint
pentru a doborî Divizia,
dovada pe care urma să o folosesc pentru a îi deconspira.
Dar când m-am dus la Londra să mă întâlnesc cu Bakunin...
...nemernicul nu a apărut.
Iar acum, băieții răi și cu mine ne întrecem ca să-l găsim.
Și cu toții credem că imaginația ta fantastică
este cheia.
Deci, unde e el acum ?
Nu te poți aștepta ca eu
să știu răspunsul la asta.
De ce nu ?
Spune-mi doar ce se întâmplă în capitolul următor.
Ceea ce îmi ceri să fac necesită luni de cercetare.
Ani.
Citirea, intervievarea,
memorarea hărților, cunoașterea unui oraș.
Nici măcar nu am mai fost la Londra până acum.
Grozav.
Să începem de acolo. Da.
Eu nu zbor.
Ne-am cunoscut într-un tren cu un motiv.
Șansa ca tu să mori într-un accident de avion
este de una la 11 milioane.
E mai bine decât să rămâi aici
și să te găsească Divizia.
Acum, acel avion este cel mai bun prieten al tău.
Ce zici ?
Nu pot face asta.
Respiră. Respiră cu mine.
Delicios.
- Mai multă șampanie, domnule ? - Nu aș îndrăzni.
Bine. Forțați-mă.
Ce zici de avionul ăsta ?
Nu am mai fost niciodată într-un avion, așa că...
Ăsta e un mod al naibii de bun pentru a sparge gheața.
Înțelegi ce vreau să spun ?
Vă vorbește căpitanul.
Vă rugăm să vă fixați centurile de siguranță pentru decolare.
De parcă asta ne va ajuta dacă ne prăbușim.
Ești bine ?
Este un exercițiu de tapping.
Ar trebui să mă ajute să țin stresul sub control.
E o metodă folosită în armată.
O, Doamne.
Ai încercat vreodată alcoolul ?
Ajută.
Nu.
Hei, uită-te la mine. Hei !
Uită-te la mine.
Într-una din primele mele operațiuni de la Divizie, sunt în Algeria
încolțit într-o tabără de refugiați sahrawi,
literalmente la baza muntelui „Tachat”.
Nu. Tahat.
Se pronunță Tahat.
Este „Tachat”. Nu este cu „cha" ?
Nu, este Tahat.
Este...
Este doar Muntele Tahat, bine ?
Bine.
Încep să îl escaladez fără echipament.
Nu sunt alpinist, așa că știu că în orice moment
pot fi în cădere liberă cu câteva sute de metri pe secundă.
Să explodez ca un balon cu apă la impact.
Așa că ce am făcut ?
Am încetat să-mi mai fac griji de stânca de 3000 de metri de deasupra mea,
și am luat-o pas cu pas.
Deci, când simți acea frică, ține minte..
să te concentrezi asupra singurului lucru care este real
la ceea ce este chiar în fața ta.
Uită-te la asta.
Zburăm.
Da.
Zburăm.
Mulțumesc.
Desigur.
LONDRA
Dumnezeule.
- A trebuit să aduci pisica. - Ce te aşteptai să fac ?
Să-l las să se descurce singur ?
- Haide. - Ar fi fost în regulă.
Doamnele cu pisici mor mereu singure.
Pisicile se descurcă.
Nu sunt o doamnă cu pisică.
Și care este problema ta cu pisica mea, mai exact ?
E chiar drăguț. E drăgălaș.
- E loial, e bun. - Te rog.
Dacă mori subit, pisica aia
îți mestecă urechile în maxim 48 de ore.
Care, cu tine în jur, devine mai probabil în fiecare minut.
Ăsta e locul.
Memorialul Albert.
Am ajuns la timp.
Bakunin nu a sunat niciodată.
Întrebarea e, ce s-a întâmplat ?
Este o întrebare bună.
Da.
Da, ce s-a întâmplat ?
Nu este o întrebare retorică.
Ce s-a întâmplat ?
Nu pot veni cu un răspuns așa, pur și simplu.
Bineinteles că poți.
La sfârșitul cărții cinci, Argylle mergea
să întâlnească un hacker la Londra, nu ?
Așa că mai scrie un capitol și
spune-mi ce se petrece în continuare.
Nu.
Acesta nu este procesul meu.
Suntem într-un parc public urmăriți de asasini
care te vânează în numele celei mai periculoase
organizații de spionaj de pe Pământ,
așa că dacă nu ai o idee mai bună
poate ai putea face un compromis.
Bine, hai să găsim un loc.
Domnule, i-am găsit.
Sunt la Memorialul Albert din Parcul Hyde.
Avem imagini în direct chiar acum.
Este filmată de unul din fanii ei.
Cu siguranță este ea. Este Elly Conway.
- Carlos. - Da, domnule ?
Trimiteți o echipă locală.
Vreau ca toate activele din Regatul Unit să fie repoziționate
și pe urma lor acum.
Vreau să aud ce discută.
Citirea digitală a buzelor activată.
Cum merge, șefa ?
Te rog, nu mă grăbi.
Trebuie să mă gândesc.
O face să scrie următorul capitol.
Nu este „Război și pace”, ştii ?
Avem nevoie doar de un capitol.
Poate câteva pagini.
Când Argylle a ajuns la punctul de întâlnire...
...a realizat...
Tipul ăsta ne-a tras țeapă ?
De ce mi-ar da telefonul ca să nu sun ? Asta dacă nu...
Telefonul este mesajul.
Acolo, uite.
De ce să pui un cip de criptare de 2.200 de dolari
într-un telefon de unică folosință de 20 de dolari ?
El încearcă să ne spună cum să...
...îl găsim.
Aș putea să văd telefonul ?
Te referi la telefonul de unică folosință ?
Da. Trebuie să-l deschidem.
Dacă am dreptate, e posibil ca Bakunin să-i fi atașat
un procesor de criptare.
Sigur.
- Unde este ? - L-am aruncat.
Nu îl ai ?
L-ai aruncat ?
Acela era un indiciu.
A rămas fără baterie. E un telefon de unică folosință.
Ce fel de spion ești ?
În mod clar, nu lucrez cu agentul Argylle aici.
Cu acest cip, teoretic, ai putea efectua
apeluri criptate de la un capăt la altul ?
În teorie, dar persoana de la celălalt capăt ar trebui să aibă o...
...antenă care se potrivește cu un satelit DiSEqC. Asta este.
I-ai auzit. Baza de date DiSEqC.
A ales cipul pentru a ne conduce la satelitul lui.
Dacă găsim satelitul, îl găsim pe Bakunin.
Întrebarea este...
Cum găsim o listă de sateliți DiSEqC operaționali...
...în Regatul Unit ?
Priviți maestrul la lucru.
Știi cum să faci asta ?
Keira m-a învățat câte ceva, știi ?
Așadar, o să sparg baza de date DiSEqC...
Fiecare satelit pe care îl vând ar trebui să fie înregistrat la ei.
Dacă nu spargem asta înainte de ei,
se vor rostogoli capete.
Uită-te la asta. Firewall Metasploit.
- Acela e un fișier Metasploit. - Da, pot să-l sparg.
Așteaptă.
- Așadar ? - Pot să-l sparg. Un moment.
Provocare acceptată.
Aproape gata.
Gata.
- Am intrat. - Am intrat.
Am intrat.
Să-l văd pe Argylle făcând asta.
Mi-ar plăcea să văd că încerci să faci asta.
Deci, ce avem aici ? Câte...
...locații prin satelit există ?
Multe. Sunt nouăzeci...
...și șase, pentru a fi mai precis.
Rahat.
Nu, nu, nu.
Dar el ar fi ales această locație,
Memorialul Albert, cu un motiv.
- Care este... - ...cel mai apropiat de aici ?
Ei bine, te uiți la acesta de aici.
Iar aceea este cea mai apropiată adresă...
- ...de Memorial. - Da, doamnă.
- Da, domnule. - Strada Coburg.
Strada Coburg.
Ca și în Prințul Albert Saxe...
...Coburg.
- Cred că l-am găsit... - ...pe omul nostru.
Să sperăm că ai dreptate.
Intuiția scriitorului.
Nu e nimeni acasă. Ce ar trebui să facem ?
Păi, la urma urmei sunt un spion.
În regulă. Intuiția scriitorului, nu ?
Observi ceva ?
Da, Bakunin era bogat.
Nu ar fi trăit într-o văgăună ca asta.
- Echipa 1, raportează. - Suntem la trei kilometri.
Nu, este tapet peste cărămidă.
Ți se pare normal ?
Cine o fi locuit aici avea prost gust ?
Hai să o ștergem.
Ce faci ?
Uite, uite, uite. Este o linie aici.
Acesta este un indiciu.
Uită-te la asta.
Acela-i ipsos. Să mergem.
Asta e ceva.
Mai avem 95 de locații de verificat.
- Haide, să plecăm de aici. - Nu.
Așteaptă. Lasă-mă să-mi dau seama.
Știu că acesta este locul.
Bine, hai să ne pierdem timpul.
- Îți place să dansezi ? - Nu.
Mie da !
Lider de echipă, raportează.
Domnule, suntem la un kilometru distanță.
Poți vedea ceva ?
Așteaptă o secundă.
Este o casetă de bani.
- Poţi să o spargi. - Da.
Bună idee.
Anunță-mă, te rog, înainte să tragi.
Care e problema ?
Ce s-a întâmplat cu toată experiența de spion în spargerea lacătelor ?
Acela părea mai greu spart.
În regulă.
Acum mai stăm de vorbă.
Ce-i asta ?
Aceasta este o cheie de barcă.
De unde știi că este o cheie de barcă ?
Locuiesc pe un lac.
Adrese IP, ID-uri VPN, dropsite-uri.
Totul este codificat.
Ăsta e simbolul anarhist.
Este omonimul lui Bakunin.
Anarhistul rus din secolul al XIX-lea.
Ăsta e. E al lui Bakunin.
La naiba. Ăsta-i jurnalul lui de bord.
Da, și ne-ar putea duce la fișierul principal. Uite !
Ai avut dreptate.
Ai nimerit-o.
- Am scos-o la capăt. - Felicitări.
Ai scos-o la capăt.
Am scos-o la capăt.
Poți s-o scoți la capăt și pe asta ?
Bine, bine.
Pătrundem la semnalul meu.
Trei, doi, unu. Dați-i drumul !
Camera este securizată.
- Ținta este pierdută. - La naiba !
Doamne, urăsc pisica aia.
Nu, nu, nu.
De ce se tot întâmplă asta ?
Uite acolo un tip !
- Uită-te la asta. - La ce să mă uit ?
Asta !
Nu.
Îmi pare rău.
Pisica aia tocmai și-a consumat una din cele nouă vieți, crede-mă.
Pisica-i un coșmar.
Da, păi, nu e cel mai bun moment al lui.
De fapt, e mult mai bine.
Geanta, te rog. Mulțumesc foarte mult.
Băieții ăștia de la Divizie, vin în valuri.
Vor fi mai multe.
Deci, dacă nu vrei să stai să faci cunoștință cu ei,
sugerez să ne luăm tălpășița.
Bine.
Stai, așteaptă.
Nu. nu, nu. Vino aici.
Haide. Nu pe acolo.
- Ține asta pentru mine. - Bine.
- Ia-l. - Mulțumesc.
- O să-i omor. - Bine.
Iar tu îi vei călca pe cap când trecem.
- Da. - Asigură-te că sunt morți.
Ai înţeles ?
Nu pot să-i calc pe cap !
Bineinteles că poți.
Craniul uman este șocant de fragil.
Ce ?
E ca și cum ai zdrobi un ou.
Sau... Ai lovit vreodată un pepene cu un ciocan ?
Ridici piciorul și zdrobești.
Așa, da ?
Nu, e minunat. Este distractiv.
Ca la Twist. Ai dansat vreodată Twist ?
E ca și cum ai dansa Twist. Unu, doi, trei și...
...zdrobește capul. Unu, doi, trei.
Eu nu dansez. Nu zdrobesc cranii.
Atunci asta ar trebui să fie o experiență nouă și distractivă pentru tine.
Trei, doi, unu.
Să mergem.
Bine. Poți să faci asta. Răsuciți și zdrobiți.
Răsuciți și zdrobiți.
Bine.
Răsuciți și...
Și...
Nu pot face asta.
Elly, ce se întâmplă ?
Elly ! Ce s-a întâmplat cu toată zdrobirea ?
Ce s-a întâmplat ?
Eu mi-am făcut treaba. Tu nu ți-ai făcut-o pe a ta.
Da, corect. Nu.
Deci, am vrut să o fac...
- Da. - Doar că...
Chiar nu părea necesar. Ştii ?
Ce ziceai ?
Greșeala mea.
Sunt mai mulți ?
Unde te duci ?
Asta a venit la fix.
Bine.
Bine, așteaptă o secundă. Aidan, fii atent, barul ăla.
Barca asta. Cheia bărcii.
Ăsta-i Bakunin. Este planul de evadare al lui Bakunin.
Probabil că a lăsat o frânghie
sau o scară sau ceva pentru a coborî.
Nu, vom sări.
- Ce ? - O să sărim.
Nu, nu, nu.
- Suntem la etajul trei. - Ai avut dreptate.
Bakunin a luat totul în calcul.
- Sub prelată este un covoraș. - Nu.
- Garantat, îți zic. - Dacă greșești ?
Ai încredere în mine. Uite cât de departe te-am adus.
Da, încolțiți pe un acoperiș, pe cale de a fi uciși.
- Bine, așa e. - Vai, Doamne !
Lasă-mă să te întreb ceva. Ai încredere în Alfie, nu-i așa ?
Desigur.
Slavă Domnului.
Sfinte Sisoie. A mers.
- Vai, slavă Domnului. - Vom sări.
- Cu brațele întinse, aterizăm pe spate. - Nu.
- Va fi ca o cădere de încredere. - Nu.
- Ai făcut vreodată o cădere de încredere ? - Nu.
- Va fi grozav. - Vai, Doamne.
Alfie este singur.
- Trebuie să ajungem jos. - Vai, Doamne.
Uită-te la el, a aterizat ca un ninja.
El e perfect în regulă.
- Gata ? Număr până la trei. - Bine. Vai, Doamne.
- Unu, doi... - Vai, Doamne.
Trei !
Alfie... !
Bine.
- Alfie, Alfie. - Suntem ținte sigure.
- Slavă Domnului. - Să mergem. Haide.
- Vrei să fii împușcată ? - Ești copilașul meu dulce.
Au scăpat, domnule.
Îmi pare atât de rău, d-le Director.
Regretul pentru timpul pierdut e o pierdere de timp.
Alimentați avionul.
Facem o mică excursie în Europa.
Când te prind, Bakunin.
Om deștept.
Doamne, nu.
Lasă-mă în pace.
În sfârșit, o mică recunoaștere.
Uite cine vrea să-și facă prieteni.
Vrei să fim prieteni ?
De ce continui să te prefaci că nu sunt aici ?
Pentru că nu ești real.
Atunci de ce vorbești cu mine ?
Păi, asta e problema. Ești doar o halucinație.
Ești acolo din cauza stresului meu și a anxietății mele care
declanșează un mecanism vizual de adaptare sau așa ceva.
Ești doar un personaj pe care l-am inventat.
Oare ?
Da, ești o jigodie mică.
Pleacă de aici.
Tu ești autorul. Cuvântul tău este porunca mea.
Au ! Dumnezeule...
Pleacă de aici.
Pisica m-a zgâriat.
Mă întreb de ce.
Băiatul nostru a folosit un algoritm cu cheie simetrică pentru a-l cripta.
Construcție Feistel ?
Schema Lai-Massey. Direct din prima carte.
Chiar știi multe despre Argylle.
Nu am vorbit prostii în tren. Sunt un cititor fidel.
Ești o scriitoare a naibii de bună, Elly Conway.
Bine.
Nu ești nici un spion prea rău.
Da.
Mulțumesc.
Dușul îți aparține.
Încerci să-mi transmiți ceva ?
Deși, probabil că ar trebui să merg la duș.
Da, bine. Pot primi un indiciu.
Lasă-l în pace, amice.
Lasă-l. Vino aici, dragule.
Hei.
Am prins-o.
Nu știu, la un motel de rahat.
Ea nu bănuiește nimic.
Nu. Uite care-i treaba, femeia asta mă înnebunește.
Elly Conway are nevoie de un glonț în cap.
Nu, ascultă. Ți-o aduc, iar apoi
îi punem capăt. Bine ? Am terminat cu rahatul asta.
Da.
Nu, nu. Asta-i tot.
Bună.
Ce cauți din nou aici, Leonard ?
De cât zahăr poate avea nevoie un bărbat ?
- Nu înțeleg. - Ce ? Nu, nu.
Nu sunt aici pentru zahăr.
Este fiica ta, sună cu taxă inversă din Londra.
Este Elly.
- Alo. - Mamă ? Mamă, bună.
Elly, iubito, ne-am făcut griji când nu ai apărut.
Ce faci la Londra ?
Leonard, încerc să vorbesc cu fiica mea.
Putem avea puțină intimitate, te rog ?
Dar e telefonul meu.
Și zahărul era al meu. Te-am bătut la cap pentru el ?
Du-te acasă, Leonard.
Elly, stai. Ai urcat într-un avion ?
Asta e grozav.
Da, păi, nu atât de grozav pe cât pare.
Am niște probleme foarte mari, mamă.
Probleme ? Ce fel de probleme ?
Este... complicat.
Nu pot spune, nu pe o linie deschisă.
Linie deschisă ?
Tu vrei să fac un atac de anxietate în toată regula.
Gata. Vino acasă, Elizabeth.
Nu, nu pot.
Nu am bani, nu-mi pot folosi
cardurile de credit, Nu am pașaport.
Eu doar... nu știam pe cine altcineva să sun, bine ?
Atunci venim noi la tine, dragă.
Barry ! Rezervă-ne zboruri către Londra ! Anglia !
Îți amintești hotelul în care v-am cazat
pe tine și pe tata pentru a 30-a aniversare ?
De parcă aș uita. Este...
Nu spune numele la telefon. Dar rezervați același apartament acolo.
Dacă întreabă cineva, spuneți că este...
o călătorie de afaceri pentru tata.
Una din conferințele lui stomatologice.
Elly. Vai, Doamne.
Te simți bine ? Ești rănită ?
Da, sunt bine.
- Jur. - Ești sigură ?
- Da. - Bine, atunci dă-mi-l pe Alfie.
Cred că mori de foame, dragă. Am comandat toate preferatele tale.
Slavă Domnului. Îmi este atât de sete.
Și tu, Alfie.
Uite, nici eu nu te-am uitat.
Bine, acum, este o chestiune legată de taxe ?
Pentru că am presupus că e vorba de taxe.
Nu, mamă. Nu-i vorba de taxe.
Ascultă, ați fost cumva urmăriți ?
Urmăriți ?
Cine naiba ar vrea să ne urmărească ?
Pot să explic, sau cel puțin să încerc. Unde e tata ?
Pe hol, ia gheață.
Toată secretomania asta
mă sperie, dragă. Bine ?
Acum, vreau doar să știu... - Nu deschide usa.
- E tatăl tău, dragă. - Nu.
Mamă, așteaptă !
- Elly. - Tata.
Hotelul ăsta blestemat.
Te fac să apelezi la room service pentru gheață, îți vine să crezi ?
Vino aici, Ells Bells.
Tată, îmi pare atât de rău că v-am băgat pe amândoi în treaba asta.
Nu mai aveam la cine să apelez.
Nu-ți cere scuze.
Pentru asta sunt părinții, indiferent câți ani ai avea.
Doamne, tremuri.
Hai, stai jos.
Totul va fi bine.
Și ce spunem mereu ?
- „Și asta va... ” Ei bine ? - „Și asta va trece. ”
- Știu. - Da.
Dar cred că asta nu va trece atât de...
...uşor.
Bine.
Deci, ceva ce am scris în noua mea carte
ceva ce am inventat,
s-a apropiat prea mult de ceva foarte real.
Și din cauza asta, o agenție de spionaj...
O Direcție adevărată
a crezut că pot să-i ajut să recupereze un fișier digital
pe care îl căutau, așa că au venit după mine.
Păi... cum ai scăpat, dragă ?
Ei bine, un alt spion m-a salvat.
El... Mi-a promis că mă poate proteja dacă
îl ajut mai întâi să găsească același fișier.
M-a convins că este tipul bun
până când am aflat că nu este așa.
Așa că, am furat singurul indiciu pe care îl aveam despre acest fișier și...
E un fel de jurnal al unui hacker sau ceva de genul.
Și... am venit aici și...
Ei bine, eu doar...
Eu... nu știu în cine să am încredere.
Deci, acum experimentezi cu droguri, dragă ?
- Ruth ! - Mamă !
- Ce ? - Nu !
- Uită-te la ochii ei. - Nu asta se întâmplă.
- Uită-te la... - Elly. Acest...
Acest jurnal, unde este ?
L-ai adus ?
Da, este...
Este acolo. În rucsacul meu de pisici.
Bine.
Trebuie să mergi la poliție. Sau la FBI.
Nu, mamă, nu înțelegi.
Acești oameni, au ochi peste tot.
Nu putem sta cu mâinile în sân.
Trebuie să mergi la presă.
Asta faci. Du-l lui Anderson Cooper.
Cineva de genul, ei pot...
...nu știu. Barry, tu ce crezi ?
Barry !
- Dumnezeule. - Fii atent, dragă.
Ce crezi ?
Eu sunt doar...
Sunt doar fericit că...
...ai ajuns aici sănătoasă și în siguranță
și că acel psihopat nu te-a rănit.
Doamne ferește să ți se întâmple ceva
că nu știu ce ne-am face eu și mama ta.
- Cred că v-ați descurca destul de bine. - Ce se întâmplă ?
Doamne. Mamă, repede, treci în spatele meu.
Nu. Nu ne ucide, te rog.
Îți dau bani. Aduc... Nu, nu...
M-ai confundat cu altcineva.
- Taci. - Sunt dentist.
Aidan, nu face asta.
Nu este ceea ce pare, Elly. Las-o să plece.
- Toate astea sunt din vina mea. - Te rog, nu.
Vai, Doamne. Tată.
- Trebuie să ai încredere în mine, Elly. - Să am încredere în tine ?
Ai spus că vrei să-mi tragi un glonț în cap.
Te-am auzit !
Iei lucrurile prea la propriu.
- Doamne. - Dar mi-ar plăcea să-i
bag un glonț în cap, vorbesc serios.
Suficient.
Dacă mă omori, Divizia nu va
înceta niciodată să te vâneze. Niciodată.
Tată ?
Ce ?
El nu este tatăl tău. Nu înțelegi ?
Iar ea nu este...
Taci, Wilde.
Să nu crezi că nu-mi va plăcea să o ucid.
Mamă ?
Să mergem.
Sunt părinții mei.
Uită-te la mine. Hei, trebuie să ai încredere în mine.
Tocmai ai împușcat-o pe mama mea !
Aia nu-i mama ta.
Femeia aia a încercat să-ți zboare creierii.
Cine este singura persoană care nu a
încercat să te omoare în ultimele 72 de ore ?
Intenționat. Să mergem.
Haide ! Să mergem !
Urcă în mașină ! Să mergem !
- Ce facem cu Alfie ? - Alfie ?
- L-am uitat pe Alfie. - Pisica ?
Nu pot să-l părăsesc. Trebuie să mă întorc.
Îți bați joc de mine.
El e singura familie pe care o mai am. Te rog.
Vrei să mergi acolo și să mori cu pisica ?
Sau vrei să vii cu mine și să auzi adevărul ?
E decizia ta.
Dar mai vin băieți răi, Elly.
Ia o decizie.
Ce s-a întâmplat ? Ești bine ?
Dacă sunt bine ?
- Vai de mine. - Mă întrebi dacă sunt bine ?
Părinții mei au încercat să mă omoare.
Mama mea, care, apropo, dintr-odată are accent britanic,
îmi pune un pistol la cap.
Nu mai am pe nimeni încredere.
Iar Alfie este cu acești monștri...
Alfie e la ei, iar eu nu-l voi mai vedea niciodată, nu-i așa ?
Nu-l voi mai vedea niciodată pe Alfie.
Deci, nu știu...
Nu știu, Aidan, spune-mi tu.
Spune-mi, crezi că sunt...
Crezi că sunt bine ?
Bine, poate a fost o întrebare stupidă.
Pot să-ți spun un lucru despre care te înșeli.
Ai pe cineva în care poți avea încredere.
Și crede-mă, ai nevoie de odihnă, puștoaico.
Nu sunt obosită.
Crede-mă, ești.
Cu cât spionul este mai mare, cu atât mai mare este minciuna.
Totul o să fie bine.
Bună dimineața, soare.
Unde suntem ?
Olá, Franța. Adică, buongiorno, Franța.
Este bonjour.
Asta am spus.
Îți place Franța ?
Să-ti zic ceva, francezii îmi dau fiori.
Te-ai prins ? Crêpes (Creeps) ?
Am mai multe de unde au venit.
Ia te uită. Spionul risipitor se întoarce.
- Ăla e ? - Da.
Bravo.
Elly, el este Alfie.
Alfie ?
A, da... Și-a numit pisica Alfie.
Este un nume perfect.
Pentru o pisică foarte tare.
Alfie.
- Ca în Alfred Solomon ? - Da.
Fostul director adjunct al CIA, Alfred Solomon ?
Fără lacrimi. Îţi promit.
Mulțumesc.
Vrei să mergem la o plimbare ?
Sigur.
Bei vin ?
Da, uneori.
Pinot noir.
Unul dintre cei mai vechi struguri care există.
De pe vremea Imperiului Roman.
Crescut peste tot în lume.
Dar știi de ce vinul pe care îl facem
are un gust atât de diferit de un
pinot făcut în, de exemplu, Napa sau Toscana ?
Același strugure.
Diferența e unde a crescut.
Un val de căldură de vară oferă o aromă mai exotică, tropicală.
Altitudinea mare oferă un soi acid și așa mai departe.
Sunt produse ale mediului lor.
Teroir-ul, cum o numesc francezii.
Nu poți ști ce este un strugure
până nu știi prin ce a trecut.
Așa își fermentau străvechii vinul.
O tehnică uitată de istorie până când mii de ani mai
târziu, când un fermier francez a dat peste
ruinele unor cuve ca acestea îngropate pe proprietatea sa.
Et voilà.
Ceea ce era pierdut a fost acum găsit.
Asta e treaba cu trecutul, este persistent.
Poate fi îngropat, dar tot acolo jos, așteaptă
ca persoana potrivită să vină și să-l dezgroape.
Intră.
Ce sunt toate acestea ?
De ce...
De ce suntem aici ?
Pentru că, Elly Conway, este timpul
să-l cunoști pe adevăratul agent Argylle.
Cărțile alea pe care le scrii ?
Aidan ți-a spus că sunt predicții.
Ei bine, nu sunt.
Sunt amintiri despre cine ești cu adevărat.
Bine ai revenit, agent R. Kylle.
Asta-i vrăjeală.
Vrăjeli ! Prietenul tău ? E nebun !
Mă auzi ? Nebun !
Sunt o scriitoare !
Nimic mai mult, nimic mai puțin.
Indiferent de prostiile false
pe care mi le-a arătat.
Doamne, Maica Domnului !
Nici nu-mi vine să cred ce mi se întâmplă !
Nu te mai plânge !
Numele tău este Rachel Kylle
și nu te plângi de nimic.
Numești asta plângere ?
Crezi că romanele de spioni sunt o prostie !
Nici măcar nu-ți plac pisicile.
Ești o persoană care iubește câinii.
Ba nu sunt !
Eu sunt Elly. Elly Conway.
Ei bine, mi-e dor de Rachel.
Îmi pare rău.
În mod clar îți este dor de cineva care nu sunt eu, bine ?
Bine, fie.
Știi ceva ? Nu mai vreau să o văd niciodată pe Elly Conway.
Mașina este a ta. Au revoir, Elly.
Grozav. La revedere.
- Ce ? - Da.
Haide. Cât de rapidă ești ?
Bună, Rachel.
Vreau să știu totul.
Deci, ne întâlnim din nou, Lai-Massey.
Vechiul meu dușman.
Ce durează atât de mult ?
M-am dus pe teren pentru a surprinde aceste imagini.
Poftim, rezultatele mele. Al tău unde e ?
Decriptarea unei scheme Lai-Massey necesită timp, domnule director.
Dar nu există timp.
Totul depinde de asta.
De ce toate minciunile ?
Adică, de ce nu ai venit să-mi spui ?
A trebuit să lăsăm amintirile tale
să revină în mod natural.
In caz contrar, ai putea pierde
definitiv tot ce este îngropat acolo.
Ce mi s-a intamplat ?
Bine.
Ultima dată când te-am văzut a fost în
dimineața în care ai plecat să te
întâlnești cu Bakunin la Memorialul Albert.
Nu eu am mers acolo.
Tu ai fost.
Și nu te-ai mai întors.
Încă nu știm ce a mers prost, cum
s-au desfășurat lucrurile în acea zi.
Știm doar că atunci când ai ajuns la UPU erai în comă.
O Jane Doe, găsită pe malul Tamisei.
Acolo te-a găsit Divizia.
Când ți-am dat de urmă,
te mutaseră deja într-un spital din SUA.
Rachel, deschide ochii.
Așa.
Îţi aminteşti de mine ?
Știi cine ești ?
Nu mai erai Rachel.
Ai fost o tablă goală.
Nu îți puteai aminti nimic.
Așa că Divizia a încercat o abordare diferită.
Într-o zi, o femeie pe care o cunoșteam, Dr. Margaret Vogler,
șefa Operațiunilor Psihologice pentru Divizie,
a intrat cu Ritter.
Suntem părinții tăi.
Familia ta.
- Tu ești Elly. - Conway.
O chelneriță dintr-un oraș mic care a supraviețuit
unui accident teribil de patinaj.
Am adus câteva lucruri pentru
ca tu să-ți amintești cine ești.
Au făcut totul ca la carte.
Uită-te la asta, cutia ta muzicală.
Ți-au adus mementouri alese manual de Vogler.
Declanșatoare vizuale pentru a-ți aminti
de viața pe care au vrut să crezi că ai dus-o.
Premiul pentru patinaj. Da, așa este.
Și asta.
- Luminile, te rog, dragă. - A, da.
Tine minte.
Lucrarea lui Vogler a fost MKUltra la un alt nivel
chestii de tipul Candidatului Manciurian.
Elly.
Patinaj.
Ți-au spălat creierul, Elly.
Simplu ca bună ziua.
Hei.
Tată. Mamă.
Asta mi-a lăsat o singură variantă.
Alfie, omul care ne-a antrenat.
A deschis o anchetă,
dar fără dosarul principal ca dovadă,
Ritter l-a demis drept teoretician al conspirației
și de atunci îl vânează continuu.
Cu Alfie pe fugă și nimeni altcineva care să-i oprească
Divizia a început ultima parte a planului lor.
Acum că începi să-ți amintești cine ești,
ne-am gândit că ar fi timpul să-ți dăm jurnalul înapoi.
Da.
Așa că, în sfârșit poți scrie toate
poveștile pe care ai vrut să le spui.
Jurnalul pe care ți l-au dat era un fals
scris de dr. Vogler.
Tot ce a făcut ea a fost să-ți ofere elementele de bază ale vieții tale,
la distanță suficientă de adevăr
pentru a proteja nume reale, locuri, evenimente
În speranța de a obține o privire asupra amintirilor tale reale
prin poveștile pe care te-au încurajat să le spui.
Partea nebună este că a funcționat.
Ai început să scrii o romanizare a vieții tale reale.
Trebuia doar să așteptăm să vedem cum merge.
Carte cu carte, te-ai apropiat din ce în ce
mai mult până când, săptămâna trecută,
ai fost pe punctul de a oferi Diviziei
exact ceea ce trebuia să știe.
În acel moment aveau să...
M-ar fi ucis.
Nu aș fi lăsat să se întâmple asta.
Nu cât sunt eu aici.
Stai, deci m-ai urmărit în ultimii cinci ani ?
Da, cred că da, dar, știi, nu într-un mod înfiorător.
Doar pentru că tu ai uitat cine ești...
...nu înseamnă că am făcut-o vreodată.
Te cunosc mai bine decât te cunoști pe tine însuți, puștoaico.
Cine sunt, Aidan ?
Păi,
A fost odată ca niciodată, un agent CIA,
unul din cei mai buni agenți de teren antrenați vreodată la Langley.
De aceea ai fost recrutată de Divizie.
Și la fel ca în cărțile tale, era un adevărat Wyatt.
Tu ești adevăratul Wyatt ?
Cu plăcere.
Eu doar mi l-am imaginat pe Wyatt mult mai...
Mai mare ? Mai puternic ? Da.
Presupun că așa și-a amintit inconștientul tău de mine.
Sunt flatat, cred.
Există și o adevărată Keira.
Arată cunoscut ?
Din păcate, Vogler nu a trebuit să schimbe
felul în care ai descris-o în cărțile tale.
Din cauza a ceea ce s-a întâmplat în Grecia.
Deci Keira... de fapt...
Atunci hai să plecăm naibii de aici.
Ucisă în acțiune. Împușcată în inimă,
exact așa cum ai scris, de adevărata Legrange.
Aveam de gând să o aduc înapoi în a șasea carte.
Un fan mi-a trimis
un e-mail cu o idee nebună pentru o răsturnare de situație.
Mai nebun decât toate astea ?
Nu cred.
Agenți ! Veniți aici !
Lai-Massey tocmai a fost învinsă
de mine !
Datele din jurnalul lui Bakunin
ne arată că el i-a lăsat dosarul principal
domnișoarei Saba Al-Badr, Paznica Secretelor.
Potrivit Coranului,
să păstrezi secretul altuia este o datorie mandatată de Dumnezeu.
Dacă-l divulgi, este un păcat de neiertat.
Domnișoara Al-Badr a dus această credință la un alt nivel.
Acum, Bakunin a lăsat instrucțiuni specifice
ca fișierul principal să poată fi recuperat de o singură persoană,
adică agentul cu care urma să se încheie târgul,
o veche cunoștință a Paznicei,
Rachel Kylle.
Nu, nu.
Dacă Paznica o așteaptă pe Rachel Kylle,
va simți că ceva nu e în regulă când mă va întâlni.
Am anxietate, atacuri de panică...
Asta doar pentru că
ți-au fost induse în mod sistematic de Vogler.
Tot ce mi-au făcut a funcționat
pentru că nu sunt deloc în regulă.
Nu pot realiza o misiune de spionaj.
Nici măcar nu pot să mă uit la el fără să-l văd pe Argylle.
Da, Argylle îmi vorbește.
Și știi ce ? Mi se pare liniștitor.
Adică, nu înțelegeți ? Îmi pierd mințile.
Nu îți pierzi mințile.
Îți revii.
Argylle este subconștientul tău
care luptă să-ți spună cine ești cu adevărat.
Elly.
Dacă poți scrie despre Agent Argylle timp de cinci ani
poți fi Rachel Kylle pentru o noapte.
Te vei descurca.
Sunt sigur de asta.
Putem merge împreună.
Bun.
Mergeți să vă echipați.
Și dacă nu vă amintiți realitatea,
vă propun să vă îmbrăcați cu ceva extraordinar.
PENINSULA ARABICĂ
Arăți bine.
Nu mă simt foarte bine.
Totul va fi bine.
Cred că o să am nevoie de o băutură.
Este un palat uscat, Elly.
Alcoolul și păstrarea secretelor nu se îmbină bine.
Două ape minerale, vă rog.
Când Paznica e gata, ne va chema.
Deocamdată, relaxează-te.
Ascultă, este în regulă dacă ai emoții.
De ce aș avea emoții ? Bineînțeles că nu am emoții.
Nu am de ce să am emoții nu-i așa, Aidan ?
Mulțumesc.
Bineînțeles că am emoții.
Intru în panică.
Știi ce calmează emoțiile ? Dansul.
- Să dansăm ? - Da.
- Nu dansează nimeni. - Intră în ritm.
Tu ești singura persoană care dansează.
Ce zici de asta ?
Aidan, nu pot dansa, așa că...
Poate Elly Conway nu poate dansa, dar Rachel Kylle sigur că putea.
- Nu pot dansa. - Sigur că poți. Te descurci.
Dumnezeule. Nu știu ce să zic despre...
Să ne prostim. Ce-i asta ?
Asta este ridicol.
Nu, Aidan. Nu.
Nu scapi așa ușor.
Avionul ăsta cu reacție are plinul făcut și e gata de decolare.
- Nu poți dansa, nu ? - Nu.
Atunci ce naiba e asta ?
- Mai cunoști Whirlybird ? - Poftim ?
Este mișcarea de dans preferată a lui Rachel.
- Ce vrei să spui ? - Da, a patra carte.
- Nu, nu, nu. - Da. Se întâmplă.
Nu !
Este cântecul meu.
Nu.
Cântecul nostru.
Ăsta era cântecul nostru.
Ce vrei să spui ?
A început în Mogadishu.
Eram pe teren, în căldura luptei.
S-a întâmplat iar și iar...
Am continuat să găsim modalități de a ne întâlni, cred.
Cât timp am fost...
Până în ziua în care ai dispărut.
Momentul în care te-am văzut în acel tren...
...a fost cel mai greu pentru mine.
Adică ?
Să mă prefac că nu te iubesc, puștoaico.
Cea mai grea misiune din viața mea.
Deci, ne-am simțit bine împreună ?
Destul de grozav, dacă mă întrebi pe mine.
Trebuie doar să mă crezi pe cuvânt.
Nu.
Nu voi face asta.
Îmi amintesc.
Îmi cer cuze, dar manifestările publice de afecțiune
nu sunt permise.
- Scuze. - Desigur.
Tocmai ce încheiam, șefu’.
Îmi pare rău.
Paznica vă primește acum, domnișoară Kylle.
Minunat.
Doar domnișoara Kylle.
Vă bucurați de petrecere ?
Da, este minunată. Mulțumesc.
Legendara Rachel Kylle,
dându-se drept scriitoare de romane cu spioni timp de cinci ani.
Bravo, draga mea. Bravo.
Dar cu siguranță ti-a fost dor, nu ?
De ce anume ?
De tot.
De a ucide, de a minți.
De mine.
Nu am venit aici pentru a depăna amintiri, așa că...
Desigur că nu.
Așează-te, te rog.
Când treaba ta este să păstrezi secrete
înveți să descoperi o minciună.
Ceea ce mă lasă nedumerită
pentru că din ce am văzut la Elly Conway
nu mi s-a părut că ar exista una.
Eram sub acoperire.
Mi-am jucat bine rolul.
Mult prea bine, părea adesea.
Deci, spune-mi, cine ești cu adevărat ?
Agent Kylle sau Elly Conway ?
Pentru că nu cred că sunteți amândoi
și doar unul iese viu din această cameră.
Eu...
nu știu ce să spun.
Bineînțeles că știi.
Nu ai nevoie de mine.
Ai nevoie doar de tine.
Rămas bun.
În schimb, în domeniul meu, Saba...
...ai tendința să nu dai doi bani pe părerile unei scursuri ca tine.
Deci, mi-e teamă că trebuie să te întreb...
Îmi dai cutia aia nenorocită
sau ți-o iau forțat ?
Poate că până la urmă nu te-ai schimbat atât de mult, agent Kylle.
Ești binevenită să-mi folosești computerul.
Și de unde știu că este sigur ?
Mă numesc Paznica Secretelor cu un motiv.
Pentru că le păzesc.
Aidan, vei fi un camper foarte fericit.
Jackpot, Alfie.
Rahat.
Nu...
Iat-o.
Cum a mers ?
Ăla e...
În regulă. Sunt atât de mândru de tine.
Aidan, trebuie să te întreb ceva.
- Da ? - Trebuie să știu în cine...
În cine poți avea încredere ?
Ei bine, acum știu în cine nu pot avea încredere.
Nu da vina pe gazda noastră.
E vina ta că i-ai arătat registrul lui Ritter.
Iar pe tine te rog să nu încerci nimic prostesc.
Spre deosebire de hotelul Savoy,
aici nu trebuie să port o vestă antiglonț.
Oamenii Paznicei ne-ar putea elimina înainte să mișcăm un deget.
Și acum ce facem ?
Ce-ar fi să bem o ceașcă de ceai ?
Eu voi fi mama.
În regulă. Eu voi fi tatăl.
Tu prima.
Deci, ai citit ce era pe acea unitate, nu-i așa ?
Începi să afli adevărul, Rachel.
Totul devine clar, nu-i aşa ?
Începi să-ți amintești.
Amintește-ți de ce te-ai dus la Bakunin.
Amintește-ți cine te-a trimis.
M-ai găsit într-un timp record.
Poate că ești la fel de bună cum se spune.
Continuă.
Urmărește amintirea.
Transferul bancar a fost finalizat.
Mulțumesc.
Atunci dă-mi lucrul pentru care am venit.
Păi, nu este aici.
Nu fi așa surprinsă.
Relaxează-te, dragă. Fișierul încă este al tău.
Doar pe tine te așteaptă
împreună cu Paznica Secretelor.
Al-Badr ?
Rachel, urmărește amintirea.
Continuă.
Afacerea noastră s-a încheiat.
L-am ucis pe Bakunin.
- Ce ? - Bineînțeles.
Nu ne-ai dezamăgit niciodată, Rachel.
Ai fost cea mai loială dintre toți acoliții Diviziei.
Spune-mi că nu e adevărat.
Spune-mi că nu este adevărat !
Ascultă-mă...
Armele nu sunt permise.
Somniferele, însă, sunt perfect acceptabile.
Iat-o.
Unde mă aflu ?
Ești acasă, draga mea.
„Dragă” ?
Suntem încă tată și fiică ?
Păi, fie că îți amintești încă sau nu...
Se poate ?
Îmi pasă de tine, Rachel.
Și văzând că în ultimii cinci ani
ai trăit această viață jalnică...
...ca o leoaică convinsă că este un miel,
pur și simplu m-a sfâșiat.
Nu, nu ești fiica mea.
Dar eu sunt bărbatul care te-a ajutat
să devii femeia care trebuia.
Dar mai avem o problemă.
Problemă ?
Aveți fișierul principal.
Da, dar ne lipsește Alfie.
Nu va înceta niciodată să încerce să ne expună.
Așa că, te rog...
...spune-ne unde e.
Ritter, nu știu.
Nu mint. Nu știu.
Era o vie undeva în mijlocul Franței rurale.
Aidan știe.
Dormeam când m-a dus acolo.
În ciuda eforturilor noastre, refuză să vorbească.
Înțeleg.
Pot să rezolv eu.
Lasă mielul să răcnească.
Îți voi oferi un târg.
Vino.
Tu mi-l dai pe Alfie al meu,
iar apoi eu ți-l voi da pe al tău.
Fă ce vrei cu el.
Urăsc pisicile.
Și eu.
Să mergem ?
Da.
Vă place ?
L-am reconstruit pentru momentele în care eu și directorul trebuia să fim la bază,
iar tu voiai să vorbești pe FaceTime cu mami și tati.
Agentul Wilde, aici de față, încă refuză să vorbească.
Deloc surprinzător.
Dar vom încerca altceva.
Aidan, te rog, spune-le.
Sau asta va deveni urât repede.
Unde este Alfie ?
Vorbim din nou despre pisică ?
Pentru că, băi frate...
Omoară-mă. Ucideți-mă acum, băieți.
Dacă îmi spui acum, îți promit că nu va suferi.
Dar cu cât durează mai mult să răspunzi la întrebare...
și vei raspunde...
la fel de mult va dura să-l ucid.
Înțelegi ?
Ce-ai zice să-ți răspund la întrebare
după ce răspunzi mai întâi la una dintre ale mele ?
Nu vrei să te pui cu în momentul ăsta, Aidan.
Nu pot să înțeleg un lucru.
Odată ce ai știut că știu adevărul despre Divizie
ai fi putut să mă omori.
S-ar fi putut termina chiar acolo, dar nu ai făcut-o. De ce ?
Se pare că slujim același stăpân.
Taie legătura.
Cred că e din cauză că...
și tu ai vrut să renunți.
Ignoră-l.
Ai Divizia în sânge.
Mereu a fost așa.
De asta l-ai ucis pe Bakunin.
L-ai ucis pe Bakunin pentru că ai jucat
la două capete până în ultima secundă.
Urma să primești acel fișier și să faci ceea ce trebuie.
Știu că asta aveai de gând.
Pentru că...
Elly Conway,
persoana aceea,
nu e inventată în totalitate.
Ei nu pot șterge acea persoană.
Toată bunătatea aia, se află în tine.
Aceea e Elly Conway, adică tu.
Numele meu este Rachel Kylle.
Să verificăm dacă are un dispozitiv de urmărire în colier.
Cum rămâne cu Alfie ?
Cum naiba îl mai găsim acum ?
Nu ne-ar fi spus niciodată.
A fost o întreagă pierdere de timp.
În plus, mintea mea este limpede acum.
Știu cum să-l găsesc.
M-am uitat la ceas când am ajuns acolo,
așa că a condus cel puțin 12 ore.
N-ar fi putut fi în Burgundia.
Să vedem.
Voi verifica în OpSpecs fiecare misiune
pe care am avut-o vreodată în sudul Franței.
Să vedem dacă apare ceva neobișnuit.
- Nu mai ești așa dur acum, nu ? - Haide, amice.
- Lasă-l. Era un fel de legendă. - O legendă ?
- Păi, da, era. - Da.
„Era” e cuvântul cheie.
Nu, nu, nu.
Asta-i suficient de legendar pentru tine ?
Mașina lui era parcată afară.
Plăcuțele de înmatriculare franceze sunt numerotate după regiune.
A lui era 70.
Șaptezeci... și ceva. Sunt sigură de asta.
Însemnând ce ?
Adică se află la sud de Avallon
și la nord de Cluny.
Înseamnă că suntem aproape.
Înseamnă că aproape am ajuns.
Director Ritter, e curat. Niciun dispozitiv de urmărire, domnule.
Excelent.
Aproape gata.
Întotdeauna poți conta pe agentul Kylle.
Aproape.
L-am găsit.
Genial.
Foarte bine, agent.
Și mai bine de atât,
pentru că mi-ai dat acces la computerul tău pricipal,
tocmai i-am trimis fișierul principal lui Alfie.
Poftim ?
Pentru că îmi amintesc totul.
Aproape totul.
Alfie, iubitule, ești bine ?
Îmi pare rău pentru ce am spus mai devreme.
Bine, vom merge într-o mică aventură acum.
Cod roșu ! Cod roșu !
Bine.
Cred că glumești.
Cum de mai ești în viață ?
Îți amintești ultima dată când ne-am văzut ?
M-ai zgâriat.
Acum uite cine are o gheară.
Ochi pentru ochi.
Aidan, eu sunt.
Bine, las arma jos.
Pe pământ.
Mă voi ridica foarte încet, bine ?
Aceeași echipă, Aidan.
Aceeași echipă.
Aceeași echipă, zici ?
M-ai împușcat în inimă !
Două cuvinte, coridor vascular.
Așa aveam să o aduc pe Keira înapoi.
A șasea carte, îți amintești ?
Keira.
Există un spațiu de cinci centimetri pe care
dacă-l nimerești în unghiul potrivit, arată de parcă
ai fi împușcat în inimă, dar glonțul iese pe partea cealaltă.
O pot salva.
...doar trebuie să oprești sângerarea.
Ăsta-i cel mai stupid lucru pe care l-am auzit vreodată.
Atunci cum de mai ești în viață ?
M-ai împușcat intenționat printr-un pasaj de cinci centimetri din piept
după ce nu ai tras cu o armă timp de cinci ani,
pe baza unei idei trimise de un fan.
- Este corect ? - Da.
Adică, am făcut cercetările,
dar da, așa este.
Cine-i fanul ? Jeffrey Dahmer ?
Da, e impresionant. Aș vrea să-l cunosc pe fanul ăla.
Da, păi, amândoi vrem.
Domnule, am găsit-o. E în armurărie.
Arată-mi.
- E cu agentul Wilde. - Ce ?
Cum de este în viață nenorocitul ăsta ?
În momentul ăsta, trebuie să ajungem în
camera serverelor de la parter
pentru a-i trimite lui Alfie fișierul principal.
Ceea ce înseamnă că va trebui să dăm piept
cu fiecare soldat pe care Divizia îl are în această bază,
iar Ritter a avut suficient timp să se asigure
că ei ne vor aștepta de cealaltă parte a ușii.
Ce zici, Aidan ?
Vrei să dansăm ?
Credeam că nu vei întreba niciodată.
Nu pot să văd nimic.
Nolan, nu văd nimic ! Arată-mi imaginile termice acum.
Imaginile termice se afișează acum.
Deschide gurile de aerisire. Pe toate.
Haide.
Carlos !
Ia toate unitățile și duceți-vă acum.
Toate unitățile.
Da, domnule.
Nu trageți ! Nu mai trageți !
O scânteie și am putea muri cu toții !
Închideți pompele. Închideți-le de tot !
Sfinte Sisoie.
Are dreptate. Este petrol.
Ce-i locul ăsta ?
Lăsați armele jos, băieți.
Scoateți cuțitele.
Poți să-l verifici pe Alfie ? E în regulă ?
Da, Alfie e în regulă.
Noi nu suntem.
Da.
Ori la bal, ori la spital, înțelegi ce vreau să spun ?
Patinaj.
Amintirile alea sunt reale ?
Da. Adică în afară de accident, da.
Poți patina. Patinezi foarte bine.
Și amintirile cu săruturi sunt destul de reale.
Ține asta.
La ce te gândești, dulceațo ?
Mama trebuie să treacă la treabă.
Rachel !
Vreau să știi că am urât cărțile tale.
Haide.
Să-ți scriem ultimul capitol.
Ba pe al tău.
Haide !
Să terminăm odată !
Ignorați toate protocoalele de siguranță.
Trageți acum !
Împușcați-o !
Asta merită un sărut.
Ce zici de o întâlnire fierbinte în camera serverelor ?
Dacă ai nevoie de un lucru făcut cum trebuie...
Odată ce autorizăm trimiterea fișierului
Alfie îl va primi în câteva minute.
Chiar știi ce faci.
Asta ar trebui să ocolească toate codurile de siguranță,
iar apoi e gata cu joaca.
Bună treabă.
Vai, nu.
Ce ? Ce-i asta ? Ce se întâmplă ?
A descoperit că va avea nevoie de o scanare
autorizată a retinei pentru a intra în sistem,
iar pupilele astea sunt singurele căi către acces.
Sunt câteva măsuri de protecție pe care le-am implementat după treaba cu Bakunin.
Ați făcut echipă bună.
Acum puteți spune că ați murit ca o echipă,
iar asta se va întâmpla chiar aici și chiar acum.
Iisuse !
Dă-l jos de pe mine ! Dă-l jos !
La naiba. Ochii.
Alfie, ești un băiat atât de bun.
Da, puiule. Sunt foarte mândră de tine.
Micul tău motan-asasin i-a zgâriat destul de bine ochii lui Ritter,
dar cred că aveam nevoie de ei.
- Care-i planul ? - Știu ce să fac.
Haide. Vino după mine.
Pe acoperiş.
Doamne Sfinte.
Asta este.
Putem ocoli securitatea folosind domul satelitului.
Tu m-ai învățat asta.
Cu plăcere.
Așa mai stăm de vorbă.
Hai, Lakers. Hai.
Suprascrierea computerului principal.
Accesez căsuța de ieșire.
Și cam așa...
Bună dimineața, Alfie.
Începem.
Ce este asta ? De unde naiba vine ?
Agent R. Kylle.
Gamma. Delta. Bravo.
Epsilon. Psi. Omega.
Țintă: Wilde.
Ce ?
Ce faci ?
Activează-te.
La naiba ! Haide !
Oprește-te !
Da !
Nu vrei să faci asta. Ea te-a programat.
Nu mă voi lupta cu tine.
Îți pierzi timpul.
Amintește-ți cine ești !
Wilde !
Doamne ! Haide !
Iubito...
E în regulă.
Trebuie doar să o ucid.
O să te prind.
Nu mă pune să fac asta.
Nu vreau să te rănesc ! Suficient !
Mă tem că va trebui să o omori mai întâi.
Nu mă voi lupta cu tine.
Nu te pot ucide.
Omoară-l.
Știu că nu mă auzi, dar...
Te iubesc.
Mereu te-am iubit.
Mereu te voi iubi.
Bine, iubito, poți face asta.
Răsucește...
...și...
...zdrobește.
Ai ratat.
Cred.
Vai, Doamne.
Ce am făcut ?
- Ce am făcut ? - Hei.
Îmi pare atât de rău.
Te-ai întors ?
Da.
M-am întors.
Te simți bine ?
Glumești ?
Haide. Ridică-te.
În regulă. Trei, doi, unu.
Sus.
Bine, bine, bine.
Dă-mi brațul tău.
M-ai prins bine.
Văd două Keire. Tu vezi două Keire ?
Eu văd una.
Keira ?
Keira ! Cum de ești în viață ?
Cine crezi că era fanul care
ți-a trimis mesajul despre coridorul vascular ?
Din experiența mea.
Ăsta e fanul ?
Da. Haide.
Deși, când n-am primit niciun răspuns,
mi-am dat seama că ai uitat cu adevărat totul.
Așa că m-am infiltrat în rețelele Diviziei
și am așteptat momentul oportun.
Iar atunci când am văzut că te-au adus
m-am gândit că momentul a sosit.
Ai mare dreptate.
Nu ai uitat ceva ?
Da !
Vreau să știi că
ți-aș fi adus oricum fișierul principal.
Argylle cronometrase perfect explozibilele.
Pe măsură ce nava se scufunda,
împreună cu Direcția,
și-a dat seama că pentru prima dată după mult timp,
nu mai urma nicio misiune nouă,
nicio țintă de găsit sau vreo amenințare de neutralizat.
Pentru prima dată,
Argylle era în sfârșit liber.
Și acum ultimele noastre întrebări
pentru unica Elly Conway.
Bine...
Da, cea din primul rând.
Bună.
Dacă nu vom mai avea parte de o altă aventură de-a lui Argylle,
trebuie să ne spui, măcar,
ce fac toate aceste personaje odată ce povestea se termină ?
Păi...
...mi-ar plăcea să cred că
Alfie a primit de la CIA Medalia pentru Informații Speciale
după ce a folosit fișierul principal
pentru a-i expune pe ultimii agenți ai Direcției.
Keira...
Ei bine, Keira a spus întotdeauna că ar putea fi Steve Jobs
așadar, cred că asta a și făcut.
A scos pe piață tehnologia
pe care a dezvoltat-o ​​pentru Direcție
și a dovedit că avea dreptate.
Cât despre Argylle și Wyatt...
...ei sunt parteneri.
Deci, orice ar face ei în continuare...
...sunt sigură că vor proceda la fel ca înainte.
Alarmă falsă.
Împreună.
Sunt atât de mândru de tine. Te iubesc !
În regulă. Urmatoarea întrebare.
Da, domnul din spate, cel cu cămașă galbenă.
Nu e chiar o întrebare, dar...
...mă gândeam că poate ai vrea tu să mă întrebi câte ceva ?
Un cocteil Cosmopolitan cu ingredient special, vă rog.
Ți se pare că ne aflăm într-un club sau într-un pub ?
Păstrați vodca.
Așa...
Lichiorul Cointreau.
Sucul de afine.
Vreau doar ingredientul special.
Imediat.
Trebuie să ai probleme serioase dacă te-au trimis la mine, dragule.
Frumoasă răsturnare de situație.
Cum te numești ?
Aubrey.
Aubrey Argylle.
PRIMA CARTE: FILMUL ÎN CURÂND
În amintirea lui BRAD ALLAN
„Fie ca frumusețea a ceea ce iubești să se regăsească în ceea ce faci. ”
Traducerea și adaptarea: Titus Bara