Armando ma elhagy minket. Elmegy egy szebb helyre.
ÖTÖDIK HÉT
Miket beszélek!
Van szebb hely, mint a Villa San Francesco?
- Nincs! - Nincs!
Inkább egy olyan helyre, ahol neki jobb lesz.
Armando megérdemli,
mert jó ember, és mindannyian megszerettük.
Hiányozni fogsz.
Nagy tapsot Armandónak!
Sok szerencsét, Armando.
- Sok erőt. - Köszönöm, doktor úr.
- Ajándék neked. - Költséget nem kíméltünk.
Mást nem tudok adni, Armando.
- Köszönöm. Kedves tőled. - Madonnina mia!
Köszönöm!
Köszönöm.
Nem tudtam, hogy elmész. Nem hoztam semmit.
Ugyan, kit érdekel?
Mit csinálsz?
Nem. Ez túl sok.
Örömmel adom. Ülj be egy étterembe!
Drága, nincstelen Armandinónk elhagy minket.
Én is hoztam neki egy kis ajándékot.
Madeleine. A személyzet segítségével sikerült beszereznem.
Segít felidézni az eltűnt időt.
- Eltűnt, mert itt vesztegeltél. - Mit mondhatnék, Matilde?
- Köszönöm. - A puszi tönkretenné a sminkemet.
- Menj, Armandino! Menj! - Igen, köszönöm.
- Szia. - Köszönöm.
Viszlát, Armando!
AZ ÉLET SZAR
Nem tudtam, hova tegyem a kezemet,
nem tudtam állni a színpadon, nem voltam ura a hangomnak.
Maga nem tudja, milyen, amikor a színész érzi, hogy förtelmesen játszik.
Jó.
Én sirály vagyok.
Nem, nem az…
Emlékszik, lelőtte azt a sirályt?
Véletlenül jött egy ember, meglátta, és unalmában meghallgatta…
Gyerünk! Folytasd! Ne hagyd abba!
Unalmában elpusztította.
Egy kis elbeszélés témája…
Mit is akartam? A színházról beszéltem.
Most már nem úgy vagyok vele. Most már igazi színésznő vagyok,
élvezettel, elragadtatással játszom,
megmámorosodom, és csodaszépnek érzem magam.
És most,
amióta itt lakom, folyton járkálok.
Barangolok, gondolkozom.
Érzem, hogy napról napra gyarapszik a lelkierőm.
És most már tudom, értem, Kosztya,
hogy a mi pályánkon, akár a színpadon játszunk, akár írunk,
nem a hírnév, nem a ragyogás a fő,
nem az, amiről én ábrándozom.
- Hanem hogy tudjunk… - Oké, elég! Csodálatos vagy.
Nagyon jól felkészültél.
Köszönöm.
Tiszteletben akartam tartani az eredeti szöveget,
de úgy, hogy azért rólam is szóljon.
Milyen értelemben szól rólad?
Nyina színésznő, aki próbálja érvényesíteni a tehetségét.
Szóval ismered Csehovot? Szereted? Szereted a novelláit?
Tanultam róla a gimiben. De…
Láttad valamelyik darabját, vagy egy filmet, ami…
Az Etűdök gépzongorára című remekművet vagy Bellocchio Sirályát?
Nem. Senki nem mondta, hogy meg kell nézni.
Semmi baj. Bocs, hogy megkérdeztem.
Anyukád kint azt mondta, sokat készültél.
Sürgetett, hogy jöjjek már be.
Gyakorlatilag leszidott, amiért nem voltam itt az elejétől.
Kényszerített, hogy jöjjek be, pedig cigiztem. Amúgy…
Szóval. Köszönöm. Még találkozunk, ugye?
Mármint?
A jövőben talán. Nem ebben a filmben.
Igaz? A jövőben talán.
Köszönöm.
Üdvözlöm anyukádat. Nem semmi figura.
Ő is színésznő?
Nem? Rendben. Most elszívok egy cigit, oké?
Mit gondoltok? Nem tudom, ki következik.
Drágám? Hogy ment?
Ne szólj hozzám!
- Mi történt? - Hagyj békén!
Elnézést? Mi történt?
Nem történt semmi, asszonyom.
Nem sikerült rosszul. De nagyon fiatal, még nem áll készen erre.
Maga szerint.
- Igen, szerintem. - Téved!
Be fogja látni, hogy téved!
Drágám!
Őrült.
Anyák!
Doktornő.
- Szia, Daniele. - Beszélhetnénk?
Persze.
Hamarosan jönnek Alessandróért.
Szomorú vagy, hogy elmegy?
Igen. Még egy testvért elveszítek.
De Madonnina visszajött.
Az igazi kihívás az,
hogy minden betegben meglássuk és megbecsüljük az embert.
Te ezekben a betegekben megláttad.
Igen. És ezt ők is tudják.
De nehéz, doktornő.
Nehéz.
És mostanában én…
Maria, az új munka…
Elkezdtem nyugtatókat szedni. Egy hónapja.
Nem kell magyaráznom. Nem gyógyszerként, hanem drogként.
És rászoktam.
Magaddal együtt másokat is veszélyeztetsz.
Tudom.
Tudom. Azt szeretném kérni, hogy segítsen leszokni.
A nyugtató amúgy se segít megszabadulni a fájdalomtól. Igazából…
Felerősíti.
Rendben.
Keress fel hetente, péntek reggelenként!
Jó, hogy elmondtad.
Köszönöm.
Bocsánat.
Pino az.
Igen, Pino.
Értem. Jó, kösz. Megyek.
Megjött a mentő Alessandróért. Menjünk!
Hé!
Megállni!
- Mi ez? - Giorgio.
- Elviszitek? - Figyelj!
Nincs más lehetőség. Tudtál róla.
Elviszik valahova, ahol megfelelő kezelést kap.
Nem akartad elmondani. Vidd innen a kezedet!
Szia, Alessandro.
Látod?
Elfordította a fejét!
Mi? Doktornő, most maga is látta!
Igen, Giorgio, igazad van. De nem tehetünk mást.
Doktornő! Ne vigyék el!
Ha Alessandro itt marad,
- Danielével felébresztjük! - Giorgio, nyugodj meg!
- Cimaroli megmondta. Nem tehetünk mást. - Nyugodt vagyok! Nagyon is!
- Pino. - Csak egy pillanatot kérek.
Giorgio, gyere ide!
Beszélnem kell veled, jó? Gyere velem!
Hé, nézz rám! Hé!
Csináljunk valamit, aminek örülni fogsz!
Szállj be hozzá a mentőbe! Csak ti ketten.
Mondd el neki, amit akarsz! És majd meglátogatjuk.
Oké? Mondd el neki! És nem kell sietned.
Akármeddig beszélhetek vele?
Akármeddig. Oké?
De utána elengeded. Áll az alku?
Igen.
Jól van, tökfej.
Menj!
Tedd be a hordágyat!
Beszélhetsz vele.
Alessandro, bíznod kell bennem, oké?
Imádkoznod kell, mert csak Jézus képes megváltani minket.
Sokat kell imádkoznod.
Ő mindannyiunkat megvált.
Csak Jézus, Alessandro.
Szia. Ne aggódj! Nem hagyunk el, oké?
Meglátogatunk. Ígérem.
Szia.
Légy jó fiú, oké?
Szia.
Köszönöm.
- Köszönöm, Daniele. - Köszönöm, Giorgio.
De elmegyünk meglátogatni. Megígérted.
Ígérem.
Érzelgős nőszemély vagyok.
Ostoba, nevetséges, érzelgős nőszemély.
Az élet mindig át fog verni.
Mindig.
Daniele?
Adnál egy cigit?
Maga nem dohányzik.
Problémák?
Túl sok.
Mondjon el egyet!
Ez a hely megváltás volt nekem. De mára kereszt lett, amit cipelek.
Néha úgy érzem, „Elég. Hazamegyek.”
De otthon nem vár senki. Se társ, se gyerek.
Ez az otthonom.
Néha itt is alszom.
Le kellene lépni.
De hova?
A gondok elől nem menekülhetsz.
Szóval akár maradhatok is.
Nem tudom, meddig bírom.
- Elnézést. Mindjárt jövök. - Jó.
- Nina. - A meghallgatás szarul ment.
Nem újdonság, ugye?
Holnap vizsgám lenne, de nem megyek. Szerinted hogy sikerülne?
Szarul, nekem elhiheted. Mert az életem egy nagy szar.
- Otthon vagy? Átmenjek? - Minek?
Hogy szokás szerint kioktass? Nem. De azért kösz.
Hajrá, AC Roma!
Figyeld a srácokat!
Teljes harci lázban.
Zászlónkat lengetve Énekeljük mindhalálig…
- Mi van? - Basszus.
A jegyek a másik kabátban maradtak.
Komolyan? Akkor mi legyen?
- Hazaszaladok… - Harminc perc múlva kezdődik.
Basszus.
Mi legyen?
Éhes vagyok. Vigyél el vacsorázni!
Hova?
Köszönöm.
Jaj, de jó! Éhen halok.
Finom.
Ezt jól elszúrtam. Sajnálom.
Ne aggódj! A szándék a lényeg. El tudjuk képzelni, milyen. Hallgasd csak!
Hé! Várj!
Gól!
Mi van?
- A doktornőnél vagy, drágám? - Mindjárt. Mi van?
Az ügyvéd azt mondta, találkozzunk fél órával korábban a bíróságon,
hogy felkészüljünk.
Nina, ott vagy?
Igen. Tényleg muszáj ezt csinálnunk?
Tessék?
Nem tudom, anya. A helyzet egyre abszurdabb.
Daniele jó apa, és ezt te is tudod.
Este megbeszéljük.
Szia.
Mit keresel itt?
Látni akartam az arcodat, amikor elmondom.
Mit?
Tetszettek nekik a verseid. Roberto ki akarja adni.
- Nem is örülsz? - Hát, én…
Nem számítottam rá. Örülök.
Van más is.
Én leszek a szerkesztőd. Muszáj lesz találkoznunk.
Nekem ez jó hír. Nem tudom, neked az-e.
Igen, örülök neki.
Remek lesz a köteted.
Bunkó voltam. Sajnálom.
Én is szörnyűségeket mondtam.
Én…
Problémám van a férfiakkal.
Egyetlen rövid kapcsolatom volt, és rosszul végződött.
Azóta egy kicsit félek.
Megértem.
Örülök, hogy elmondtad. Nekem is segít.
Nem voltam jól.
Ittam, nyugtatókat szedtem.
Miért?
Holnap meghallgatás lesz Maria felügyelete kapcsán,
és félek, hogy elveszik tőlem.
Próbáljuk meg újra!
Jó, igen.
Doktornő!
Igen?
Nem ma kellett volna Ninának jönnie?
De, de nem jött. Megpróbálom felhívni.
Már próbáltam. Ki van kapcsolva.
Baj van?
Nem tudom. A meghallgatás holnap lesz, de szerintem nem arról van szó.
Most megyek.
Megyünk csicsikálni.
Az összes körülmény figyelembevételével
a bíróság meghozta döntését, amelyről most tájékoztatni fogom önöket.
Az ügyvédnőktől, a felperestől és az alperestől hallottak alapján
úgy döntöttünk, tanácsadót nevezünk ki.
Egy pszichológust,
aki megfelelő pszichiátriai tapasztalattal rendelkezik,
hogy a döntéshozatalkor minden tényezőt figyelembe vehessünk,
és döntésünket szigorúan a tényekre alapozhassunk.
A felperes és az alperes is nagyon fiatal,
ezért megbocsáthatatlan lenne elhamarkodottan dönteni.
Elmagyarázom.
A tanácsadó az ügyvédnőkkel közösen
kidolgozza a munkamódszereket, beütemezi a találkozókat.
Bocsánat, nem értem. Mit jelent ez?
Jobb, ha a döntést
egy semleges szakértő bevonásával hozzuk meg.
- Odajön a házunkba? - Ez a szokásos eljárás.
Igen, a házukba vagy a munkahelyükre.
Megállapodás szerint bárhol találkozhatnak vele.
Amit az elmúlt hetekben, vagyis Maria születése óta tettem,
nem volt elég?
Ezek szerint nem.
Nem vállalja a döntéssel járó felelősséget!
- Bocsánat, de… - Hagyd!
Mit érdekli magát, igaz? Nem a maga élete, igaz?
Nézzék el neki!
Az ülést berekesztem. Hamarosan jelentkezünk.
Viszontlátásra, és szép napot.
- Szép napot. - Viszontlátásra.
Mindenki ellenem van! Mindenki!
Mindent elrontasz.
Oké, most mi lesz?
A lánya nagyon nehéz helyzetbe hozott minket.
Ez mit jelent?
Be kell jönniük az irodámba eldönteni, folytatjuk-e az együttműködést.
Komolyan?
Így nem lehet dolgozni. Most, ha megbocsátanak…
- Nina, miért csináltad ezt? - Anya, felfogtad, hogy nem nyertünk?
Azt mondtad, nyerni fogunk. Biztos voltál benne.
Vesztettünk. Hogy érzed magad most?
Jól vagy?
Igen. Menjünk Mariához, indulás!
A lány mai viselkedése kapóra jön nekünk.
Most örültök? A jófiúk nyertek.
Ne játszd a Fájdalmas Szüzet!
Te vagy a legrosszabb!
- Anya! - Az álszent arcoddal!
- Nem beszélhetsz így anyámmal! - Ki vagy te?
- Meg akartad ütni a lányomat! - Amúgy téged is!
- Tessék csak! - Nyugi!
- Menjünk, anya! - Még nem végeztünk, rohadékok!
- Bunkó sznob! - Paraszt!
- Parasztot mondott? - Te meg bunkó sznobot.
- Nyomorék! - Ezt utoljára gimiben hallottam.
- Hagyd! - Rosszabb, mint a lánya.
Megéheztem. Hívjak taxit?
- Viszlát este! - Szia!
- Szia, Giorgio. - Szia.
Mit együnk?
Nem főzök. Elmehetnénk a Circolinóba.
- A Circolinóba? Megint? - Ünnepelni.
- Szia! - Cenni, ugye?
Köszönöm.
Te jó ég!
Menjetek csak! Ott találkozunk.
- Ott találkozunk? - Mi? Hová megy?
Hogy ment?
Azt mondanám, egész jól. Igen.
Tudtam.
Mi van?
Pörög az óra, srácok.
Milyen fárasztó
Pár méterrel odébb esni
A balszerencsémtől
A félelmemtől
Vitorlázórepülés
Hol arról ismernek
Hogy nem tudsz repülni
Hogy is emlékezhetnék?
Nem vagyok az a hölgy
Akinek csak csillagok vannak a sorsában
Nem vagyok hölgy
Hanem nő Kinek élete örök háború
Nem az a hölgy vagyok
Aki csak pár sebet kapott
Ó, nem
Mi ez a hangzavar? Maria a szobámban alszik!
- Hova mész? - Szórakozni, oké?
Neked se ártana, anya!
Már nem tudom, mit mondjak.
Édes istenem!
Szia! Nézd, hol vagyok!
Azt hittem, még felismernek, de senkit nem érdeklek. Klassz.
Örülök, hogy újra láthatod Mariát.
Ne szokj hozzá!
Figyellek.
Ne aggódj, nem fogok hozzászokni. Jó szórakozást, jó bulizást.
Basszus.
Giorgia?
Nem érem el Ninát. Beszéltél vele?
Igen, küldött egy videót…
két órája. A Seashell táncos klubban volt.
Jól volt?
Boldognak tűnt. Miért?
Nem tudom. Sietve távozott, fura volt.
Először nem vette fel, most meg ki van kapcsolva.
Úgy aggódom. Kérlek, Daniele, segíts!
Oké, odamegyek, megnézem. Visszahívlak.
Köszönöm.
Bocs, nem láttad ezt a lányt?
Nem.
Bocs, nem láttátok ezt a lányt?
- Nem, bocs. - Kösz.
Bocs.
Gyerünk!
Ébresztő, mindjárt Ibizán vagyunk!
Ébresztő, tesó!
Giorgia.
Mondd, hogy megtaláltad!
Nincs itt.
Hová mész, Rachid?
Nyugi. Nem szököm meg. Levették a gipszet, és kiengedtek.
Miért nézel így?
Nem tarthattak bent tovább.
Egy hétre hoztak be, és egy hónapig maradtam.
Kell az ágy. Biztos jön a többi bolond.
Mi van? Sajnálod?
Nem. Csak egy kicsit. De örülök, hogy örülsz.
Hova fogsz menni?
Arra gondoltam, veled megyek. A házadba, mert szeretsz.
Mehetek?
Olyan leszek, mint egy kutya.
Meghúzom magam, ahol megtűrnek, és örülök a csontnak.
Végül is mit érdekel, hova megyek?
Egyáltalán nem érdekel.
Szia.
A csepp a tengerfenékre ér Rátalál a tengerre
Ó, boldogság!
Mint egy hullám, ami a közelben vár rád
Ó, boldogság!
Mint egy árnyék, ami jön és megy
Rossz volt a bíróságon?
Nem, jó volt.
De mi ez a savanyú arc?
Nem tudom.
Alessandro, Armando
és most Rachid.
Mindenki elmegy.
Én még itt vagyok.
A legjobb darab.
Nem vagyok elég? Mi?
Gyere ide!
Amikor ilyen szomorú vagy, előjön belőlem az anya.
Szinte szeretnélek megszeretni.
De szerencsére
hamar elmúlik.
Holnap elmegyek.
Már nem tudnak mit kezdeni velem.
Mihez kezdesz nélkülem?
Nem tudom.
Én sem.
Hé, állj! Hova a fenébe mész?
Mario! Hívd a mentőt!
Daniele, Nina a sürgősségin van! Nincs jól.
Kinyitni!
- Nyissák már ki! - Ne kiabálj!
Nyissák ki azt a kurva ajtót!
- Vörös kód! Nyugodj meg! - Kinyitni!
- Daniele! - Engedjenek be!
- Daniele! Ne! - Be kell jutnom!
Állj! Felhívnád az ügyeletes orvost?
- Hadd… - Hé, Daniele!
- Látni akarom! - Nyugalom!
Be kell engedniük! Látni akarom.
Látni fogod. Nyugalom!
- Miért nem engednek be? - Ülj le!
Türelem! Nem törhetsz be a sürgősségire.
- Te is tudod. - Csak látni akarom.
Hé!
Na?
Még korai bármit mondani.
Amikor bekerült, leállt a szíve, de visszahoztuk.
Alkohol, benzodiazepinek és kokain volt a vérében.
Kimossuk a gyomrát. Rendbe jön.
- Kösz. Elmondom Elisabettának. - Most beszéltem vele.
Hallottad?
Nyugodj meg!
Elisabetta?
A sürgősségin vagyok Danielével.
Rendben.
Oké.
Édesem! Gyere ide!
Hogy van?
Most mosták ki a gyomrát. Nem volt jól, amikor bekerült.
Kezd jobban lenni.
El akartam mondani neki…
Jöjjön!
- Az én hibám. - Nem.
Minden rendben.
Minden rendben. Igen, édesem.
Drágám.
Anya. Micsoda látvány! Ti ketten együtt.
- Sajnálom. - Az én hibám.
- Sajnálom. - Mindent elrontok.
Próbálom jól csinálni, de mindent elrontok.
Nem igaz.
A bíró neked fogja ítélni. És igaza lesz.
- Nem. - Igaza lesz.
Hogy érzed magad?
- Elrontottam. - Ne aggódj!
Láttad, mit csináltam?
- Az én hibám, nem a tiéd. - Nem.
Jól csinálom a dolgokat, mégis rosszul alakul.
- Nem. - Én megpróbáltam.
Édesem, nézd, ki van itt!
- Maria! - Anya.
Édesem!
Itt van anya.
- Szia. - Maria.
Itt van anya.
Csodálatos anya vagy.
Mindent megadtál neki. Imád téged.
Igaz, Maria? Nagyon szereted anyát.
Mennyire szereted anyát?
Anyának most pihennie kell. Gyere!
Így.
Gyere!
Elmondanád az egyik versedet altatónak?
Írtam egyet Mariának, de nincs nálam. Megpróbálhatom.
Halljuk!
Nevetve felolvadsz a tiszta örömben
Ilyenkor nincs gonosz
Kapkodsz kis kezeddel Láthatatlan dolgok után
A fények és árnyak Veled játszanak titokban
Titkos nyelvükön szólva hozzád
Fekete felhők tolulnak a Nap elé
Fekete falak Kezeddel port ölelsz
Szemed megismeri A rövid fájdalmat
Aztán újra mosolyogsz
Az univerzum fénye Beragyogja a szobát
Vége.
Szép. Tényleg szép.
Köszönöm.
Írsz nekem is egyet?
Igen.
Undorító vagy.
Undorító.
Madonnina mia.
HÁROM HÓNAPPAL KÉSŐBB
Túl hosszú a sor, Rossana.
És? Nem kell jegyet venni.
- Kegyetlen vagy. - Menjünk!
Látod? Gyorsan halad.
- Köszönöm. - Köszönöm.
- Jó napot. - Jó napot.
Kaphatnék…
tízet?
Tízet?
- Az anyja vagyok. - Magától is rájött.
Tessék. Százhúsz euró, de elég lesz száz.
- Köszönöm. - Kösz.
- Angelica vagyok. - Anna.
Ez egy fontos színház, Gianluca.
Igen, szép.
Daniele.
Telt ház.
Igen. Meghalok.
Nem, nyugi! Minden rendben lesz.
- Én kezdem. - Oké.
De ne szökj el! Utána te jössz.
Nem szököm el.
Jó estét kívánok.
Köszönöm, hogy eljöttek. Angelica Visentin vagyok a Biblitől.
Ma este bemutatjuk Daniele Cenni első verseskötetét,
a Közös napokat.
A középiskola óta ír verseket,
de eszébe se jutott kiadni, mert ahogy mondja, „Ebből nem lehet megélni.”
Nem nagyon hibáztathatjuk.
De a jó verseket ki kell adni. A piac nem minden.
Költészet nélkül az emberiség írástudatlanná válik.
Érzelmi analfabétává. Manapság éppen ez történik.
Hisszük, hogy Daniele igazi költő.
Ítéljék meg maguk! Tapsot kérünk neki!
Jó estét.
Hajrá, Daniele!
Jó estét.
Nem tudom, mit mondjak. Angelica már mindent elmondott.
Hát…
A költészettel mindig is a gondolataimat akartam
egyfajta szerelmi vallomás formájában kifejezni.
A versek arról szólnak, ami az elmúlt években történt velem,
és aminek sokan tanúi voltatok.
Nagyon köszönök mindent a Bibli kiadónak
és Angelica Visentinnek.
Köszönöm.
Bravó!
Mindketten ismertünk egy férfit, aki nagy mestere volt a költészetnek.
És az életnek is.
Felolvasok pár verset. Az elsőnek „Felemelkedés” a címe.
Már nem láttam semmit
A szemem sírni is elfelejtett
Akkor te, egy véletlenszerű te
Anya, apa vagy egy ismeretlen
Kölcsönadtad a szemed, és újra láttam
Bár fájdalommal telve
Még az éhség és szomjúság múltával is
Idegenként jelentél meg Az út közepén
Hogy újra megtaníts enni és inni De a fájdalom ettől se szűnt
Te, egy idegen egy kórházban
Vagy a tenger mélyén Megtanítottál gyűlölni
Másoknak érthetetlen dühvel
Gyűlöltem, de a remény elkísért
Te, hús és vér
Olyan szépségbe öltözve Hogy a hangom és a lábam megremeg
Add csókra a szádat És engedj be a lelkedbe
Hadd lakozzam ott Szerelemmel mindörökre
- Vége. - Bravó!
- Bravó!
Hajrá, Daniele!
Bravó!
KIÚT A SÖTÉTSÉGBŐL
DANIELE MENCARELLI KIÚT A SÖTÉTSÉGBŐL CÍMŰ MŰVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Klein Szilvia