Armando lähtee tänään. Hän pääsee mukavampaan paikkaan.
VIIDES VIIKKO
Mitä höpisen? Villa San Francescoa mukavampaa paikkaa ei olekaan.
Ei niin!
Hän voi kuitenkin elää parempaa elämää.
Armando ansaitsee sen,
koska hän on hyvä mies ja kohteli meitä kaikkia rakkaudella.
Meidän tulee sinua ikävä.
Annetaan aplodit Armandolle.
Onnea matkaan.
- Ole vahva. - Kiitos paljon, tohtori.
- Lahja sinulle. - Jopas jotakin. Kuluissa ei säästellä.
Minulla ei ole muuta, Armando.
- Kiitos. Onpa ystävällistä. - Neitsyt Maria.
Kiitos!
- En tiennyt, että lähdet. En tuonut mitään. - Mitä väliä sillä on?
Mitä oikein teet?
Ei. Tuo on aivan liikaa.
Ota ne. Mene kivaan ravintolaan.
Rakas köyhä Armandomme jättää meidät.
Minullakin on hänelle pieni cadeau.
Madeleine-leivoksia. Sain ne henkilökunnan avulla.
Jotta et ikinä unohda aikaa, jonka menetit täällä. Le temps perdu.
Mitä oikein voin sanoa, Matilde?
- Kiitos paljon. - Ei suukkoja. Pilaat meikkini.
- Menehän nyt, Armandino. - Aivan. Kiitos.
- Hei sitten. - Kiitos.
Heippa, Armando.
ELÄMÄ ON PASKAA
En tiennyt, mitä tehdä käsilläni. En osannut käyttää ääntäni lavalla.
Et voi kuvitella, miltä tuntuu tietää, miten huonosti näyttelee.
Hän on taitava.
Olen lokki.
En tarkoittanut tuota. Muistatko, kun ammuit lokin?
Paikalle sattui kuitenkin mies, joka huomasi lokin ja nipisti joutessaan.
Jatka vain. Älä lopeta kesken kaiken.
…ja nitisti joutessaan. Siinäpä idea novelliin.
Mitä olinkaan sanomassa? Aivan. Lava.
Olen nyt muuttunut. Olen oikea näyttelijä.
Näyttelen ilolla ja täysin haltioissani.
Se humalluttaa minut, ja tunnen olevani loistava.
Olen kävellyt siitä saakka, kun olen ollut täällä.
Olen kävellyt ja ajatellut.
Tunnen henkeni voiman, joka kasvaa minussa joka päivä.
Vihdoin ymmärrän, Kostja. Ymmärrän, kuka…
Näyttelemiseen ja kirjoittamiseen pätevät meillä samat lainalaisuudet.
Pelkällä kunnialla ei ole merkitystä.
Ei myöskään sillä loistolla, josta olen unelmoinut.
- Kyse on voimasta, joka… - Lopeta jo. Olet loistava.
- Olet valmistautunut hyvin. - Kiitos.
Yritin käsitellä alkuperäistekstiä niin, että se puhuttelee minua itseäni.
Millä tavalla se puhuttelee sinua?
Hän on näyttelijä, joka yrittää todistaa lahjakkuutensa.
Onko Tšehov siis sinulle tuttu? Pidätkö hänen novelleistaan?
Opiskelin Tšehovia lukiossa, mutta…
Ehkäpä olet nähnyt hänen näytelmänsä tai jonkin elokuvan.
Ovatko Keskeneräinen sävelmä tai Bellocchion Lokki tuttuja?
Sitä ei vaadittu koe-esiintymiseen.
Ei se mitään. Anteeksi, kun kyselen.
Äitisi sanoi, että olet opiskellut paljon.
Hän käski minua kiirehtimään paikalle.
Hän torui minua siitä, etten ollut paikalla alusta saakka.
Hän pakotti minut sisälle, kun tupakoin. Oli miten oli.
Kiitos. Tapaamme varmasti.
Milloin?
Joskus tulevaisuudessa. Emme tämän elokuvan merkeissä.
- Mutta ehkä joskus tulevaisuudessa. - Kiitos.
Kiitoksia.
Terveisiä äidille. Melkoinen tyyppi. Onko hänkin näyttelijä?
Eikö? Hyvä on sitten. Nyt menen kyllä tupakalle.
Mitä mieltä olette? Kuka on seuraava?
- Miten meni, kultaseni? - Älä puhu minulle.
- Mitä tapahtui? - Anna minun olla.
- Anteeksi. Mitä tapahtui? - Mitään ei tapahtunut.
Koe-esiintyminen ei ollut hassumpi. Hän on nuori eikä ole vielä valmis.
Niinhän sinä sanot.
- Niin sanoinkin. - Olet väärässä.
Olet täysin väärässä. Saat vielä nähdä.
Kulta!
Sekopää.
Tyypillinen äiti!
Tohtori.
- Hei, Daniele. - Voimmeko jutella?
Ilman muuta.
Alessandro haetaan pian.
- Suretko hänen lähtöään? - Tavallaan. Menetän taas yhden veljen.
Madonnina on palannut.
Todellinen haaste on löytää inhimillisyys ja arvostaa sitä jokaisessa potilaassa.
Olet näyttänyt löytäneen sen kaikista, ja myös potilaat tietävät sen.
Se on silti vaikeaa.
Ja viime aikoina olen…
Minulla on Maria ja uusi työpaikka.
Aloin ottaa rauhoittavia kuukausi sitten.
Tiedät kyllä, mitä tarkoitan. En lääkkeenä vaan huumeen asemassa.
Jäin koukkuun.
Tajuatko, että olet vaarantanut itsesi lisäksi muut?
Tiedän. Pyydänkin apuasi siksi, että pystyisin lopettamaan.
Ne eivät vie tuskaa pois. Asia on oikeastaan täysin päinvastoin.
Ne korostavat sitä.
Hyvä on sitten. Tavataan joka viikko perjantaiaamuisin.
- Hyvä, että kerroit minulle asiasta. - Kiitos.
Anteeksi.
Pino soittaa.
Niin?
Selvä. Kiitos. Tulossa ollaan.
Alessandron ambulanssi tuli. Mennään.
Lopettakaa heti!
- Mitä teette? - Giorgio.
- Viettekö hänet pois? - Kuuntele.
Muuta vaihtoehtoa ei ole. Hänet viedään parempaan hoitopaikkaan.
Et aikonut kertoa minulle. Näpit irti.
Hei, Alessandro.
Näettekö?
Hän käänsi päätään! Tekin näitte sen tällä kertaa, tohtori.
- Olet oikeassa. Vaihtoehtoa ei silti ole. - Älkää viekö häntä pois, tohtori!
Alessandron pitää jäädä tänne.
- Daniele ja minä herätämme hänet. - Rauhoitu nyt.
- Lääkärin mukaan vaihtoehtoa ei ole. - Olen täysin rauhallinen!
- Pino. - Ei. Hetkinen nyt.
Tule tänne, Giorgio.
Meidän pitää jutella hetki.
Katso minua. Tehdään jotain, mistä varmasti pidät.
Mene ambulanssiin hänen kanssaan. Saatte olla kahden.
Kerro, mitä haluat kertoa. Käymme katsomassa häntä.
Saat kaiken tarvitsemasi ajan.
- Saanko tarvitsemani ajan? - Niin paljon kuin vain tarvitset.
Sitten sinun pitää päästää hänet. Sopiiko?
- Sopii. - Hyvä, senkin pölkkypää.
Menehän nyt. Paarit autoon.
Mene vain.
Sinun pitää luottaa minuun, Alessandro.
Sinun pitää rukoilla. Vain Jeesus voi pelastaa meidät.
Sinun pitää rukoilla paljon.
Hän pelastaa meidät kaikki.
Vain Jeesus, Alessandro.
Älä ole suotta huolissasi. Emme tule ikinä jättämään sinua.
Tulemme katsomaan sinua. Lupaan.
Hei sitten. Ole kiltti poika.
Heippa.
- Kiitos, Daniele. - Kiitos, Giorgio.
- Lupaatko, että käymme katsomassa häntä? - Lupaan sen.
Olen vanha tunteilija.
Tyhmä, naurettava ja vanha tunteilija.
Elämä potkii aina päähän.
Aina.
Daniele. Onko sinulla tupakkaa?
Ethän sinä polta.
Onko huolia?
Montakin.
Kerro yksi.
Tämä paikka pelasti minut, mutta nyt se alkaa tuntua taakalta.
Joskus ajattelen lähteväni pysyvästi.
Kotona ei tosin odota kukaan. Minulla ei ole puolisoa eikä lapsia.
Tämähän on kotini.
Joskus nukun täällä.
Pitäisi vain lähteä.
Mutta minne?
Huoliaan ei voi paeta.
Yhtä hyvin voi jäädä.
En tiedä, kauanko enää jaksan.
- Anteeksi. Palaan pian. - Selvä.
- Nina. - En saanut roolia. Ei mitään uutta.
En mene huomiseen kokeeseen. Miksi se menisi yhtään paremmin?
Mokaisin senkin. Elämäni on paskaa.
- Oletko kotona? Tulenko käymään? - Miksi muka?
Tuletko esittämään kaikkitietävää? Unohda koko juttu. Kiitos kuitenkin.
Hakkaa päälle, Roma!
Katso nyt heitä.
Täynnä intoa.
Kuolemaan saakka laulaen Joukkueemme värejä heiluttaen
- Mitä nyt? - Hemmetti soikoon.
- Vaihdoin vaatteet ja unohdin liput. - Oletko tosissasi? Mitä nyt teemme?
- Kipaisen kotona. - Peli alkaa puolen tunnin päästä.
Hemmetti.
- Mitäs nyt? - Minulla on nälkä. Vie minut syömään.
Minne?
Kiitos.
Hienoa. Minulla oli kamala nälkä.
Onpa hyvää.
- Mokasin täysin. Anteeksi. - Ei se mitään. Ajatus on tärkein.
Voimme kuvitella loput. Kuuntele.
Hetkinen.
Maali!
Mitä?
- Oletko jo lääkärissä? - Olen melkein perillä. Mitä nyt?
Asianajaja sanoi, että tapaamme huomenna oikeudessa puolta tuntia aiemmin.
- Oletko siellä? - Onko meidän pakko tehdä tämä?
Anteeksi kuinka?
En enää tiedä, äiti. Tilanne muuttuu yhä absurdimmaksi.
Daniele on hyvä isä. Tiedät sen.
Jutellaan illalla.
Heippa.
Mitä teet täällä?
Halusin nähdä ilmeesi, kun kerron.
Mitä?
Runoistasi pidettiin. Roberto haluaa julkaista ne.
- Etkö ole iloinen? - Tietenkin. En vain osannut odottaa sitä.
Eikä siinä vielä kaikki. Hän pyysi minua kustannustoimittajaksesi.
Minulle se on hyvä uutinen. Sinusta en tosin ole niinkään varma.
Olen itse asiassa iloinen. Kirjasta tulee aivan mahtava.
Käyttäydyin kuin ääliö. Anteeksi.
Minäkin sanoin pahasti.
Minulla on ongelmia miessuhteissani.
Olen seurustellut kerran, ja se päättyi huonosti.
- Olen pelännyt siitä asti. - Ymmärrän.
Kiitos silti, kun puhuit suoraan. Minun piti kuulla ne asiat.
En ollut kunnossa. Olin juonut ja ottanut rauhoittavia.
- Miksi? - Miksikö?
Marian huoltajuudesta päätetään huomenna. Pelkään, etten saa enää nähdä häntä.
Yritetään uudelleen.
Yritetään.
- Tohtori. - Niin?
Etkö tapaakaan tänään Ninaa?
Tapaan, mutten ole nähnyt häntä. Yritän soittaa hänelle.
Yritin jo. Puhelin ei hälytä.
- Onko jokin vialla? - Ei tietääkseni.
Kuuleminen on huomenna, mutta kyse on tuskin siitä.
Menenkin tästä.
Nyt on aika mennä nukkumaan.
Ratkaisimme kaikki kysymykset.
Kutsuin teidät kuulemaan tuomioistuimen tekemän päätöksen.
Olemme kuulleet asiassa kummankin puolen asianajajia.
Päätimme nimittää teknisen neuvonantajan…
Hän tarkoittaa psykologia.
…jolla on tarvittava pätevyys ja kokemusta psykiatriasta.
Hänen avullaan teemme päätöksen, jossa huomioidaan kaikki tekijät.
Siten pitäydymme myös tiukasti vain tämänhetkisissä faktoissa.
Molemmat osapuolet ovat nuoria.
Siksi olisikin anteeksiantamatonta tehdä asiassa liian hätäinen päätös.
Selitän sitten.
Neuvonantaja ottaa yhteyttä asianajajiin ja sopii tapaamisista sekä menettelyistä.
Nyt en ymmärrä. Mitä tuo tarkoittaa?
Päätöksen tekemiseksi konsultoimme puolueetonta asiantuntijaa.
- Tuleeko hän koteihimme? - Se on tavallinen menettely.
Kyllä. Koteihinne ja työpaikoillenne. Tai muuhun sovittuun tapaamispaikkaan.
Päätökseen ei siis riittänyt kaikki se, mitä olen tehnyt Marian syntymän jälkeen.
- Ilmeisesti ei. - Et siis ota asiasta mitään vastuuta.
- Hetkinen nyt. - Anna olla.
- Miksi välität? Kyse ei ole elämästäsi. - Suokaa anteeksi.
Istunto on ohi. Kuulette meistä pian. Näkemiin ja hyvää päivänjatkoa.
- Mukavaa päivää. - Näkemiin.
- Olette kaikki minua vastaan! - Pilaat kaiken.
Mitä nyt tapahtuu?
Tyttäresi laittoi meidät hyvin hankalaan tilanteeseen.
Miten niin?
Tulkaa toimistolleni lähipäivinä.
- Päätetään, olenko jatkossa asianajajanne. - Oletko tosissasi?
En voi työskennellä näin. Suokaa anteeksi.
- Mikä ihme sinuun oikein meni? - Tajuatko, ettemme voittaneet?
Olit täysin varma siitä, että voitamme.
- Hävisimme. Miltä nyt tuntuu? - Oletko kunnossa?
Olen. Mennään nyt Marian luo.
Hänen käytöksensä antaa meille ison etulyöntiaseman.
Oletteko tyytyväisiä? Hyvikset voittivat.
Älä esitä mitään itkevää neitsyttä.
- Mitä? - Olet kaikista häijyin.
- Äiti. - Tuo hurskas naama!
- Et puhu äidilleni noin. - Kuka sinä muka olet?
- Sekö, joka halusi lyödä tytärtäni? - Ja sinua.
- Anna tulla! - Riittää.
- Mennään, äiti. - Tämä ei lopu tähän, senkin saastat.
- Olet kiusaaja! - Landepaukku!
- Landepaukkuko? - Itse haukuit kiusaajaksi.
- Senkin mäntti! - Kuulin tuon viimeksi yläasteella.
- Anna olla. - Hän on tytärtäänkin pahempi.
Minulle tuli nälkä. Tilaanko taksin?
- Nähdään illalla. - Heippa!
Heippa, Giovanni.
- Mitä syödään? - En kokkaa. Mennään vaikka Circolinoon.
- Taasko Circolinoon? - Pitäähän meidän juhlia.
- Hei. - Onko taksi tilattu Cennille?
Kiitos.
Voi luoja.
Menkää edeltä. Nähdään perillä.
- Tapaako hän meidät siellä? - Minne hän menee?
- Miten meni? - Ihan hyvin. Uskoisin ainakin.
Arvasin.
No?
Mittari raksuttaa.
Miten voisinkaan enää muistaa?
En ole nainen
En sellainen, jolla on kohtalo satumainen
En ole nainen
Vaan sellainen, jolla on sota ainainen
En ole nainen
Sellainen, johon ei satu kerta eikä toinen
Mikä mekkala täällä on? Maria nukkuu huoneessani!
- Minne olet menossa? - Pitämään vähän hauskaa.
Sinunkin kannattaisi.
En tiedä enää, mitä sanoa.
Voi luoja.
Hei! Katso, missä olen.
Minua ei enää edes tunnisteta. Ketään ei kiinnosta. Mahtavaa.
Kiva, että saat nähdä taas Mariaa. Älä kuitenkaan totu siihen.
Tarkkailen sinua.
Ei hätää. En totu siihen. Toivotan sinulle hauskaa iltaa.
GIORGIA SOITTAA
Helvetti.
- Giorgia? - En löydä Ninaa. Oletko puhunut hänelle?
Hän lähetti yhden videon.
- Siitä on pari tuntia. Hän oli yökerhossa. - Oliko hän kunnossa?
Hän näytti iloiselta. Miten niin?
En tiedä. Hän lähti kiireessä ja käyttäytyi jotenkin oudosti.
Ensin hän ei vastannut. Nyt puhelin on pois päältä.
Olen huolissani. Auta minua, Daniele.
Käyn yökerhossa katsomassa. Soitan sinulle sitten takaisin.
Kiitos.
- Anteeksi. Näitkö tätä naista? - En.
- Anteeksi. Näittekö tätä naista? - Emme.
Anteeksi.
Menoksi!
Herätys! Olemme melkein Ibizalla.
Herää nyt.
Giorgia.
- Löysitkö hänet? - Hän ei ole täällä.
Minne menet, Rachid?
Rauhoitu. En yritä karata. Kipsi otettiin pois, ja saan nyt lähteä.
Miksi moinen ilme?
Minua ei voida pitää kauempaa. Olin täällä viikon sijaan kuukauden.
Sänkyjä tarvitaan uusille sekopäille.
- Oletko harmissasi? - Ehkä vähän. Olen iloinen puolestasi.
Minne aiot mennä?
Voisin tulla luoksesi, kun kerran rakastat minua niin paljon.
Sopiiko?
Vitsailin vain! Olen kuin koira. Pysyn siellä, missä minulle heitetään luu.
Miksi sinä loppujen lopuksi välittäisit?
Et välitä tippaakaan.
Heippa.
Pohjaan osui pisara pienoinen Ja löysi sieltä meren syvyyden
Voi tätä onnea
Se on kuin aalto, joka odottaa lähellä
Voi tätä onnea
Se on kuin varjo, joka tulee ja menee
- Menikö oikeudessa huonosti? - Ei. Kaikki meni ihan hyvin.
- Miksi olet tuollainen hapannaama? - En oikein tiedä.
Alessandro ja Armando lähtivät.
- Ja nyt Rachid. Kaikki lähtevät pois. - Minä olen silti yhä täällä.
Oikea herkkupala.
Enkö muka riitä sinulle?
Tule tänne.
Sisäinen äitini tulee esiin, kun näen sinut noin surullisena.
Haluaisin melkein rakastaa sinua.
Onneksi tätä ei kuitenkaan kestä kauaa.
Lähden huomenna.
Minua ei enää osata auttaa täällä.
Mitä oikein teet ilman minua?
- En tiedä. - En minäkään.
Seis! Minne helvettiin olet menossa?
Soita ambulanssi, Mario!
Daniele. Nina on ensiavussa. Hän on huonossa kunnossa.
- Ovi auki! Jumalauta! - Älä huuda!
Avatkaa tämä helvetin ovi!
- Täällä on hätätilanne! - Ovi auki!
- Daniele. - Päästäkää minut sisään.
- Ei, Daniele! - Päästäkää minut!
Kutsuisitteko päivystävän lääkärin?
- Antakaa minun nähdä hänet! - Rauhoitu.
- Minun pitää saada nähdä hänet. - Näet kyllä. Rauhoitu.
- Miksei minua päästetä sisään? - Istu alas.
Et voi vain tunkeutua ensiapuun.
- Tiedät sen. - Haluan nähdä hänet.
- No? - On liian aikaista sanoa.
Sydän pysähtyi, mutta pelastimme hänet.
Verestä löytyi alkoholia, bentsodiatsepiinia ja kokaiinia.
Vatsahuuhtelun pitäisi auttaa.
- Kiitos. Kerron Elisabettalle. - Puhuin hänelle juuri.
Kuulitko?
Rauhoitu.
Elisabetta.
Olen ensiavussa Danielen kanssa.
Hyvä on.
Selvä.
- Tule tänne, kultaseni. - Miten hän voi?
Hän tuli tänne huonossa kunnossa ja joutui vatsahuuhteluun.
Hän alkaa toipua.
- Halusin kertoa hänelle, että… - Tulehan.
- Kaikki on minun syytäni. - Eikä ole.
Kaikki on hyvin. Ei mitään hätää, kulta.
Kultaseni.
Äiti. Outoa nähdä teidät yhdessä.
- Anteeksi. - Syy on minun.
- Anteeksi. - Pilaan aina kaiken.
- Yritän toimia oikein, mutta mokaan aina. - Tuo ei ole totta.
Tuomari vie minulta lapsen oikeutetusti.
- Ei. - Hän on oikeassa.
Miten jakselet?
- Pilasin kaiken. - Ei mitään hätää.
Näitkö, mitä tein?
- Syy ei ole sinun vaan minun. - Ei.
Teen kaiken oikein, mutta kaikki menee pieleen.
- Älä nyt. - Yritin parhaani.
Katso, kuka täällä on.
- Maria. - Äiti.
Kullanmuru.
Äiti on täällä.
- Hei. - Maria.
Äiti on täällä.
Olet aivan ihana äiti.
Annoit hänelle kaiken. Hän jumaloi sinua.
Eikö niin, Maria? Rakastat äitiä kovasti.
Kuinka paljon rakastatkaan äitiäsi?
Äidin pitää nyt levätä. Tule.
Kas niin.
Tule tänne.
Lausuisitko minulle runon, jotta nukahdan?
Kirjoitin yhden Marialle. Voin yrittää muistaa sen ulkoa.
Anna tulla.
Kun hymyilet ja olet yhtä ilon kanssa
Pahuutta ei ole olemassa
Kätesi värisevät ilmassa Kuin tarttuakseen näkymättömiin asioihin
Niin valot kuin varjotkin Leikkivät kanssasi salaa
Kielellä, joka ei kuulu muille
Sitten mustat pilvet peittävät auringon
Ja mustat seinät Joilla kätesi hivelivät pölyä
Ja silmäsi tuntevat hetken kipua
Sitten hymysi tulee takaisin
Kuin universumista leviävä valo Ja täyttää koko huoneen
Siinä se.
- Onpa kaunis runo. - Kiitos.
- Kirjoittaisitko minullekin? - Kirjoitan.
ANGELICA SOITTAA
Olet kuvottava.
Kuvottava.
Neitsyt Maria.
KOLME KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
- Katso tuota jonoa, Rossana. - Mitä sitten? Lippuja ei kysytä.
- Olet julma. - Mennään.
Katso. Se liikkuu.
- Kiitos. Hei sitten. - Kiitos.
Hei.
- Saisinko kymmenen kappaletta? - Kymmenenkö?
- Olen hänen äitinsä. - Se on ilmiselvää.
- Hinta on 120 euroa, mutta 100 riittää. - Kiitos.
- Olen Angelica. - Anna.
- Tämä on tärkeä teatteri, Gianluca. - Niin. Se on kaunis.
Daniele.
- Sali on täynnä. - Kuolen jännitykseen.
Ei mitään hätää. Se menee hyvin.
- Puhun ensin. - Selvä.
Älä karkaa. Pian on vuorosi.
En karkaa.
Hyvää iltaa.
Kiitos, kun tulitte. Olen Angelica Visentin. Edustan Bibliä.
Tänään esittelemme Daniele Cennin esikoisrunokokoelman Yhteiset päivät.
Hän on kirjoittanut lukiosta saakka,
muttei ole julkaissut mitään, koska sillä ei kuulemma tienaa elantoa.
Häntä tuskin voi syyttää siitä.
Hyviä runoja pitää silti julkaista ajattelematta liikaa markkinoita.
Ilman hyvää runoutta ihmiskunnasta tulee lukutaidoton.
Tunteellisesti lukutaidottomia. Se on jo nykypäivän todellisuutta.
Meistä Daniele on todellinen runoilija. Kuunnelkaa vaikka itse.
- Hyvää iltaa. - Hyvä, Daniele!
Hyvää iltaa.
En tiedä, mitä sanoisin. Angelica sanoi jo kaiken.
Tuota…
Runous on ollut minulle aina keino purkaa ja käsitellä ajatuksiani.
Se on eräänlainen rakkauden julistus.
Runot kertovat viime vuosien tapahtumista, joihin moni teistä oli osallinen.
Haluan kiittää kustantamoani Bibliä sekä Angelica Visentiniä.
- Kiitos. - Bravo.
Tunsimme molemmat miehen, joka oli runouden ja elämän mestari.
Luen nyt muutaman runon. Ensimmäinen on nimeltään "Noste".
En nähnyt enää mitään Silmäni eivät osanneet enää itkeä
Sitten sinä, satunnainen kulkija Äiti, isä tai kasvoiltasi tuntematon
Lainasit minulle silmäsi, ja näin taas Vaikkakin kivun verhon läpi
Vaikka nälkä ja jano olivat jo poissa
Sinä tulit minut vastaan muukalaisena Keskellä tyhjää tietä
Opetit minut taas syömään ja juomaan Vaikka kipu ei loppunutkaan
Ja sinä, ventovieras sairaalassa
Tai meren syvyyksissä Opetit minut vihaamaan
Kun kukaan ei hyväksy raivoani
Siispä vihasin ja toivoin yhä
Sinä, joka olet lihaa ja verta
Pukeuduit kuin kaunokainen Joka saa ääneni ja jalkani värisemään
Anna minulle suusi suudelmaan Ja avaa minulle sielusi portit
Jotta voin elää ikuisesti rakkaudessa
- Siinä kaikki. - Bravo!
Hyvä, Daniele!
PÄÄSTÄ MEIDÄT PIMEYDESTÄ
PERUSTUU DANIELE MENCARELLIN ROMAANIIN
Tekstitys: Milka-Maria Mauranen