Armando forlader os i dag. Han skal til et bedre sted.
FEMTE UGE
Jeg vrøvler.
Findes der et bedre sted end Villa San Francesco?
- Nej! - Nej!
Så lad os kalde det et sted, hvor han får det bedre.
Det fortjener Armando,
for han er et godt menneske, som vi alle holder af.
Vi vil savne dig.
Giv Armando et bifald.
- Held og lykke, Armando. Vær stærk. - Mange tak, doktor.
- En gave til dig. - Vi sparer ikke på noget.
Det er alt, jeg har.
- Tak. Det er pænt af dig. - Hellige Maria.
Tak!
Tak.
Jeg vidste ikke, du rejste. Jeg har ikke noget.
Hvem går op i det?
Hvad laver du?
Nej, det er alt for galt.
Nej. Spis på en god restaurant.
Vores arme Armando forlader os.
Jeg har også en lille cadeau til ham.
Madeleinekager. Jeg fik dem med personalets hjælp.
De vil hjælp dig med at mindes le temps perdu.
Tiden, du spildte her.
Hvad skal jeg sige, Matilde?
- Mange tak. - Ingen kys. Det spolerer makeuppen.
- Af sted, Armandino. - Ja, tak.
- Farvel, Armando. - Tak.
Farvel, Armando.
LIVET ER NOGET LORT
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle gøre af mine hænder.
Jeg var kejtet på scenen. Ingen stemmekontrol.
Du aner ikke, hvordan det er at vide,
hvor dårligt man spiller.
Hun er god.
Jeg er en måge.
Det mente jeg ikke.
Kan du huske, da du skød en måge?
En mand kom forbi og prøvede den for at få tiden til at gå.
Kom. Fortsæt. Du må ikke stoppe.
Ødelagde den.
Det er da en idé til en novelle.
Hvor var jeg? Jo, scenen.
Nu har jeg forandret mig. Jeg er en rigtig skuespiller.
Jeg spiller med glæde, med begejstring.
Det beruser mig, og jeg føler, jeg er fremragende.
Siden jeg kom hertil,
har jeg gået og gået.
Gået og tænkt.
Jeg kan mærke gejsten vokse dag for dag.
Omsider forstår jeg Kostja, som…
Uanset om vi skriver eller spiller,
er æren ikke det vigtige.
Heller ikke rigdommen, jeg har drømt om.
- Det er evnen til… - Stop. Du er fantastisk.
Jeg kan se, du er velforberedt.
Tak.
Tak. Jeg forsøgte at respektere originalteksten,
men også at lade den afspejle mig.
Javel. Hvordan afspejle dig?
Hun er en skuespiller, som prøver at vurdere sit talent.
Så du kender Tjekhov? Synes du om ham? Synes du om hans noveller?
Jeg læste Tjekhov i gymnasiet, men…
Måske har du set et af hans stykker, måske en film som…
Ufuldendt stykke, et mesterværk, eller Bellocchios Mågen?
Nej, det har jeg ikke fået besked på.
Bare rolig. Undskyld alle spørgsmålene.
Din mor derude fortalte mig, du har læst meget.
Hun fik sat fart på mig.
Hun skældte mig ud for ikke at gå ind med det samme.
Hun fik mig til at gå ind, mens jeg fik en smøg.
Godt. Tak. Vi ses, ikke?
Som i…
Måske engang i fremtiden. Ikke i forbindelse med denne film.
Okay? Måske engang i fremtiden.
Tak.
Selv tak.
Hils din mor. Hun er noget for sig.
Er hun også skuespiller?
Ikke det? Nå, nu vil jeg have en smøg.
Jeg ved ikke, hvem den næste er.
Skat? Hvordan gik det?
Tal ikke til mig.
- Hvad er der sket? - Lad mig være.
Undskyld, hvad skete der?
Det skete ikke noget.
Prøven gik dårligt. Hun er ung og ikke parat endnu.
Det er din mening.
- Ja, det er min mening. - Du tager fejl.
Du tager helt fejl. Vent og se.
Skat!
Hun er sindssyg.
Mødre!
Doktor.
- Hej, Daniele. - Kan vi tale sammen?
Ja.
De henter snart Alessandro.
Er du ked af, han rejser?
Ja. Det er som at miste endnu en bror.
Men Madonnina er tilbage.
Udfordringen er at finde menneskeligheden, man holder af, hos hver enkelt patient.
Du har vist fundet den hos disse patienter.
Jo, du har. Og de ved det.
Men det er svært.
Det er svært.
Og på det seneste,
på grund af Maria og det nye arbejde…
…er jeg begyndt på beroligende. For en måned siden.
Du ved, hvordan det er. Ikke som medicin, men som narko.
Jeg blev afhængig.
Er du klar over, at du bringer dig selv og andre i fare?
Ja.
Jeg beder dig om hjælp til at holde op igen.
De hjælper ikke på smerten. Faktisk…
…forstærker de den.
Okay.
Jeg vil se dig hver fredag morgen.
Det var godt, du sagde det.
Tak.
Undskyld mig.
Det er Pino.
Ja, Pino?
Forstået. Tak. Jeg kommer.
Ambulancen er her efter Alessandro. Kom.
Hej!
Stop det der!
- Hvad nu? - Giorgio.
- Kører I ham væk? - Hør her.
Du ved, det er den eneste udvej.
Han skal til et sted, hvor han får behandling.
I ville skjule det for mig. Fingrene væk.
Hej, Alessandro.
Kan du se?
Han drejede hovedet!
Ikke? Doktor, du så det også denne gang.
Ja, Giorgio, du har ret. Men vi har intet valg.
Doktor! Kør ham ikke væk!
Hvis Alessandro bliver her,
- kan Daniele og jeg vække ham. - Tag det roligt.
Som sagt har vi ikke noget valg.
Jeg er rolig. Meget rolig!
- Pino. - Nej, giv mig et øjeblik.
Giorgio, kom her.
Jeg skal tale med dig. Kom med mig.
Hej. Se på mig. Hej.
Lad os gøre noget, du vil synes om.
Sæt dig ind i ambulancen til ham. Bare jer to.
Sig, hvad du vil sige, og at vi besøger ham.
Okay? Tag al den tid, du har brug for.
Al den tid, jeg har brug for?
Så længe du vil. Okay?
Og så må du lade ham rejse. Aftale?
Ja.
Godt, dit tossehoved.
Gå så.
Sæt båren ind.
Værsgo, Giorgio.
Alessandro, du må stole på mig, okay?
Du skal bede, for kun Jesus kan frelse os.
Du skal bede meget.
Han vil frelse os alle.
Kun Jesus, Alessandro.
Hej. Vær ikke urolig. Vi svigter dig ikke.
Vi kommer på besøg. Det sørger jeg for.
Farvel.
Vær nu en god dreng.
Farvel.
Tak.
- Tak, Daniele. - Selv tak, Giorgio.
Hej. Du sagde, vi skulle besøge ham. Du lovede det.
Jeg lover det.
Jeg er gammelt, sentimentalt fjols.
Et dumt, latterligt, gammelt sentimentalt fjols.
Livet tager altid røven på en.
Altid.
Daniele?
Må jeg låne en smøg?
De ryger ikke.
Bekymringer?
Alt for mange.
Fortæl om en.
Stedet her reddede mig, men nu er det en byrde.
Sommetider tænker jeg: "Jeg går hjem."
Men der er ingen derhjemme. Ingen partner, ingen børn.
Det her er mit hjem.
Jeg sover her også.
Man burde tage væk.
Men hvorhen?
Man kan ikke løbe fra problemerne.
Så man kan lige så godt blive.
Men hvor længe kan jeg klare det?
- Undskyld. Jeg kommer straks. - Fint.
- Nina. - Prøven gik ad helvede til.
Så alt er ved det gamle.
Jeg dropper min eksamen i morgen. Hvordan tror du, den ville gå?
Ad helvede til. Tro mig. For mit liv er noget lort.
- Er du hjemme? Skal jeg komme? - Hvorfor det?
Vil du holde en bedrevidende præken? Glem det. Men tak.
Heja, Roma, heja!
Se dem.
Helt oppe at køre.
Vi vil synge, til vi dør Og vifte med vores faner
- Hvad er der? - For fanden da.
Billetterne ligger i den anden jakke.
Seriøst? Hvad nu?
- Jeg kører hjem… - Kampen starter om en halv time.
Pokkers.
Hvad gør vi nu?
Jeg er sulten. Inviter mig ud at spise.
Hvor?
Tak.
Skønt. Jeg er ved at dø af sult.
Den er god.
Jeg ødelagde det. Undskyld.
Glem det. Det er tanken, der tæller.
Vi kan tænke os til resten. Hør engang.
Hej. Vent.
Mål!
Hvad er der?
- Er du fremme ved lægen? - Næsten. Fyr løs.
Vi skal møde advokaten en halv time før i morgen for at forberede os.
Nina, er du der?
Ja. Behøver vi at gøre det?
Hvabehar?
Jeg ved ikke, mor. Det hele bliver mere og mere absurd.
Daniele er en god far, det ved du.
Vi tales ved i aften.
Hej.
Hvad laver du her?
Jeg ville se dig i ansigtet, når jeg sagde det.
Hvilket?
De kunne lide dine digte. Roberto vil udgive dem.
- Er du ikke glad? - Jo, jeg er…
Det var uventet. Jeg er glad.
Der er mere.
Han har bedt mig om at redigere dem, så vi må ses.
Det er mere godt nyt for mig. Jeg ved ikke med dig.
Jeg er faktisk glad.
Det bliver en god bog.
Jeg var en idiot. Undskyld.
Jeg sagde nogle grimme ting.
Jeg…
Jeg har et problem med mænd.
Jeg har haft ét kort forhold, og det endte dårligt.
Det har gjort mig bange.
Jeg forstår.
Men jeg er glad for, du sagde de ting. Jeg trængte til at høre dem.
Jeg var ikke mig selv.
Jeg havde drukket og taget beroligende.
Hvorfor?
Forældremyndigheden over Maria afgøres i morgen,
og jeg frygter, jeg ikke må se hende mere.
Lad os prøve igen.
Lad os det.
Doktor.
Ja?
Skulle du ikke tale med Nina i dag?
Jo, men jeg har ikke set hende. Jeg prøver at ringe til hende.
Jeg har prøvet. Den er slukket.
Problemer?
Ikke mig bekendt. Høringen er i morgen, men det er nok ikke derfor.
Jeg går nu.
Så er det sengetid.
Vi har gransket anklagerne
og indkaldt Dem for at meddele Dem domstolens afgørelse.
Baseret på udtalelser fra sagsøgers og sagsøgtes advokater
har vi besluttet at udnævne en teknisk rådgiver…
Det er en psykolog.
…med kvalifikationer og erfaring indenfor psykiatri
for at kunne nå frem til en afgørelse, som tager højde for alle faktorer
og forholder sig objektivt til kendsgerningerne.
Begge parter er meget unge,
så en forhastet afgørelse vil være utilgivelig.
Forklaring følger.
Rådgiveren vil kontakte advokaterne
og planlægge møder og beslutte arbejdsgangen.
Undskyld, det forstår jeg ikke. Hvad betyder det?
For at kunne træffe en afgørelse
vil vi rådføre os med en kyndig og neutral rådgiver.
- Kommer han hjem til os? - Det er almindelig praksis.
Ja, til Deres hjem eller arbejdsplads.
Eller hvor De foretrækker at møde ham.
Så alt det, jeg har gjort i månederne efter Marias fødsel,
er ikke grundlag nok.
Tydeligvis ikke.
De vil altså ikke påtage Dem et ansvar.
- Nej, stop. - Lad være.
De er vel ligeglad. Det er jo ikke Deres liv, vel?
Jeg beder om undskyld.
Høringen er afsluttet. De hører fra os inden længe.
Farvel og hav en god dag.
- Hav en god dag. - Farvel.
I er allesammen imod mig! Allesammen!
Du ødelægger det hele.
Hvad sker der så nu?
Deres datter satte os i en meget svær situation.
Hvad betyder det?
At De bør komme hen på mit kontor en af de nærmeste dage
og drøfte, om samarbejdet skal fortsætte.
Virkelig?
Det er umuligt at arbejde sådan her. Og nu må De have mig undskyldt.
- Nina, hvorfor gjorde du det? - Er du klar over, vi ikke vandt?
Du var så sikker på, vi ville vinde. Dødsikker.
Vi tabte. Hvordan føles det, hvad?
Er du okay?
Ja. Lad os komme hen til Maria.
Pigens opførsel giver os en stor fordel.
Er du så glad? De gode vandt.
Drop den Jomfru Maria-attitude.
- Hvabehar? - Du er den værste.
- Mor. - Med det frelste udtryk.
- Sådan skal du ikke tale til min mor. - Hvem er du?
- Hende, som ville slå min datter? - Jeg slår gerne dig.
- Kom bare an! - Rolig.
- Kom, mor. - Det slutter ikke her, udskud.
- Bølle! - Bondeknold!
Sagde hun "bondeknold"?
- Du sagde "bølle". - Rolig.
- Spasser! - Det har jeg ikke hørt siden skoletiden.
- Glem det. - Hun er værre end datteren.
Jeg er sulten. Skal jeg ringe efter en taxi?
- Vi ses i aften. - Hej!
- Hej, Giovanni. - Hej.
- Hvad skal vi have at spise? - Jeg laver ikke mad. Vi går på Circolino.
- Circolino? Igen? - Vi skal fejre det.
- Goddag. - Cenni, ikke?
Tak.
Åh gud.
Kør bare. Vi ses derhenne.
- Ses vi derhenne? - Hvor skal han hen?
Hvordan gik det?
Tja, det gik fint. Ja.
Jeg vidste det.
Nå?
Taxameteret kører, venner.
Hvor er det svært
At lande nogle meter væk
Fra mit uheld
Fra min frygt
Det er en glideflugt
At blive husket her
For ikke at kunne flyve
Hvordan skal jeg kunne det?
Jeg er ikke en dame
En med kun stjerner i sin skæbne
Jeg er ikke en dame
Men en kvinde, hvis krig aldrig slutter
Jeg er ikke en dame
En med kun få ar på livet
Åh nej
Hvad er det for en larm? Maria sover inde hos mig!
- Hvor skal du hen? - Ud at more mig. Okay?
Det burde du også, mor.
Jeg ved ikke længere, hvad jeg skal sige.
Du gode gud.
Hej! Se, hvor jeg er.
Jeg troede, de kunne huske mig, men alle er ligeglade. Fedt.
Jeg er glad for, du må se Maria igen.
Lad det ikke blive en vane.
Jeg holder øje med dig.
Bare rolig, det bliver ikke en vane. Hyg dig. Hav en god aften.
Pis.
Giorgia?
Jeg kan ikke finde Nina. Har du hørt fra hende?
Ja, hun sendte en video…
…for to timer siden. Hun var på diskoteket Seashell.
Var hun okay?
Hun virkede glad. Hvorfor?
Det ved jeg ikke. Hun skyndte sig ud. Hun var mærkelig.
Først svarede hun ikke, og nu er telefonen slukket.
Jeg er så urolig. Daniele, du må hjælpe mig.
Hør her. Jeg går derhen og ser efter. Jeg ringer til dig.
Tak.
Undskyld, men har du set hende?
Nej.
Undskyld, har I set hende?
- Nej, beklager. - Tak.
Undskyld.
Af sted!
Vågn op, vi er snart på Ibiza.
Vågn nu op, mand.
Giorgia.
Sig, du har fundet hende.
Hun er her ikke.
Hvor skal du hen, Rachid?
Bare rolig, jeg stikker ikke af. De har fjernet gipsen og udskrevet mig.
Nå.
Hvorfor ser du sådan ud?
De kunne ikke beholde mig længere.
Jeg skulle være her en uge og blev i en måned.
De har brug for sengene. Der må være andre tosser på vej.
Er du ked af det?
Nej. Jo, lidt. Men jeg er glad på dine vegne.
Hvor tager du hen?
Chez toi, havde jeg tænkt. Hjem til dig, for du elsker mig jo.
Må jeg det?
Slap af. Jeg bliver en hund.
Jeg vil bo, hvor jeg er tålt, og de giver mig et ben.
Er det ikke lige meget?
Du er da ligeglad.
Hej.
Dråben rammer bunden Finder havet
Åh, lyksalighed
Som en bølge, der venter i nærheden
Åh, lyksalighed
Som en skygge, der kommer og går
Gik det dårligt i retten?
Nej, det gik godt.
Hvorfor så det udtryk?
Det ved jeg ikke.
Alessandro, Armando.
Og nu Rachid.
Alle tager af sted.
Jeg er her stadig.
Den bedste.
Er jeg ikke nok? Hvad?
Kom her.
Når du er så ked af det, dukker min indre mor op.
Jeg får næsten lyst til at elske dig.
Heldigvis…
…varer det ikke ved.
Nå, jeg rejser i morgen.
De ved ikke, hvad de skal gøre for mig.
Hvad vil du gøre uden mig?
Det ved jeg ikke.
Heller ikke jeg.
Hej, stop! Hvor fanden skal du hen?
Mario, ring til skadestuen!
Daniele, Nina er på skadestuen. Det står slemt til.
Luk op!
- Luk op, for fanden! - Råb ikke sådan!
Luk op, for fanden!
- Vi har en patient i livsfare. - Luk op!
- Daniele! - Luk mig ind!
- Daniele, nej! - Jeg skal ind!
Stop! Vil I få fat på lægen?
- Luk mig… - Hej, Daniele!
- Jeg vil se hende! - Fald ned.
De skal lukke mig ind. Jeg vil se hende.
Ja, men tag det roligt.
- Hvorfor lukker de mig ikke ind? - Sæt dig ned.
Du kan ikke bare brase ind på skadestuen.
- Det ved du. - Jeg vil bare se hende.
Hej.
Nå?
Det er for tidligt at sige.
Hun fik hjertestop, men vi fik genoplivet hende.
Blodprøven viste alkohol, benzodiazepiner og kokain.
Vi udpumper hende. Hun bør klare den.
- Tak. Jeg giver Elisabetta besked. - Jeg har talt med hende.
Hørte du det?
Tag det roligt.
Elisabetta? Ja, jeg er ved skadestuen sammen med Daniele.
Godt.
Okay.
Lille skat. Kom her.
Hvordan går det?
Hun er blevet udpumpet. Det stod slemt til, da hun kom.
Hun er i bedring.
Jeg ville fortælle hende…
Kom.
- Det er min skyld. - Nej.
Alt er i orden.
Alt er fint. Ja, lille skat.
Min skat.
Mor. Tænk at se jer to sammen.
- Undskyld. - Det var min skyld.
- Undskyld. - Jeg ødelægger alting.
Jeg vil gøre det rigtige, men jeg ødelægger alting.
Det passer ikke.
Dommeren giver hende til dig. Det gør han ret i.
- Nej. - Det gør han ret i.
Hvordan har du det?
- Jeg dummede mig. - Bare rolig.
Kan du se, hvad jeg har gjort?
- Det er ikke din skyld, men min. - Nej.
Jeg gør det rigtige, men det ender altid galt.
- Nej. - Men jeg prøvede.
Lille skat, se, hvem der er her.
- Maria. - Mor.
Lille skat.
Her er mor.
- Hej. - Maria.
Her er mor.
Du er en vidunderlig mor.
Du har givet hende alt, og hun forguder dig.
Ikke også, Maria? Du elsker mor højt.
Hvor højt elsker du mor? Hvad?
Nu skal mor hvile sig. Kom.
Sådan.
Kom her.
Må jeg høre et af dine digte, så jeg kan falde i søvn?
Jeg har skrevet et til Maria, men jeg har det ikke med. Jeg kan prøve.
Begynd.
Når du smiler og er et med glæden
Findes der ingen ondskab
Dine arme dirrer i luften Griber efter usynlige ting
Både lys og skygge Leger i hemmelighed med dig
På et sprog forbudt for alle andre
Så går mørke skyer for Solen
Sorte mure Hvor dine hænder kærtegnede støv
Dine øjne ser kortvarigt smerte
Og så vender dit smil tilbage
Lys trænger fra universet Ind i dette rum
Det var det.
Det er smukt. Meget smukt.
Tak.
Vil du skrive et til mig?
Ja.
Du er hæslig.
Hæslig.
Hellige Maria.
TRE MÅNEDER SENERE
Se den kø, Rossana.
Og? De skal ikke se en billet.
- Du er styg. - Kom så.
Det går hurtigt.
- Tak. Farvel. - Tak.
- Hej. - Hej.
Må jeg bede om…
…ti?
Ti?
- Jeg er hans mor. - Det er tydeligt.
Værsgo. Det bliver 120, men 100 er nok.
- Tak. - Tak.
- Jeg hedder Angelica. - Anna.
Det er et imponerende teater, Gianluca.
Ja, det er flot.
Daniele.
Der er fuldt hus.
Ja. Jeg dør.
Nej, tag det roligt. Det skal nok gå.
- Jeg går først. - Okay.
Stik ikke af. Det er snart dig.
Jeg bliver.
Godaften.
Tak, fordi I er kommet. Jeg er Angelica Visentin fra Bibi.
I aften præsenterer vi Daniele Cennis første digtsamling,
Delte dage.
Han har skrevet digte siden gymnasiet.
Han tænkte ikke på udgivelse, for som han siger:
"Det kan man ikke leve af."
Det kan man ikke fortænke ham i.
Men gode digte skal udgives. Vi bør ikke kun tænke på markedet.
Uden digte bliver menneskeheden analfabeter.
Følelsesmæssige analfabeter. Det oplever vi lige nu.
Vi mener, at Daniele er en sand poet.
Det kan I selv bedømme. Giv ham en hånd.
Godaften.
Kom så, Daniele!
Godaften.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Angelica sagde det hele.
Nå, men…
Jeg har altid fået afløb via poesien. Tanker i form af…
…lad os sige en kærlighedserklæring. Ja.
Disse digte handler om ting, som er sket de seneste år,
sket for mig, og mange af jer var der.
Jeg må takke Bibi, forlaget, og Angelica Visentin.
Tak.
Bravo.
Vi har begge kendt en mand, som var en poesiens mester.
Og en livets mester.
Nu vil jeg læse nogle digte. Det første hedder "Op".
Jeg så ikke længere noget
Mine øjne kunne ikke huske at græde
Men du, en tilfældig du
Mor eller far eller et ukendt ansigt
Du lånte mig dine øjne, og jeg så igen
Dog med smerte
Da sulten og tørsten var forsvundet
Kom du, en fremmed midt på vejen
For at hjælpe mig med at huske Hvordan man spiser og drikker
Men smerten stoppede ikke
Du, en fremmed på et hospital
Eller i havets dyb Du lærte mig at hade
Uden nogen til at omfavne min vrede
Så jeg hadede, og håbede stadig
Du, gjort af kød og blod
Klædt i en skønhed Så min stemme og mine ben ryster
Giv mig din mund at kysse Din sjæl at gå ind i
Og lad mig blive der for altid Med kærlighed
- Det var det. - Bravo!
- Bravo!
Sådan, Daniele!
Bravo!
ALTING HAR BRUG FOR FRELSE
BASERET PÅ ROMANEN "TUTTO CHIEDE SALVEZZA" AF DANIELE MENCARELLI
Tekster af: Henriette Saffron