PAGAL GARTO RISKO HALBERGO ROMANĄ
Čarli!
- Čarli! - Aš sveikas.
- Kurį laidą traukt? - Dink iš ten!
Aš kviesiu pagalbą.
Mes ją radom! Prie paskutinio aukšto!
Išorinėje šiaurinėje pusėje, žemiau langų!
Čarli, prašau, negaliu žiūrėti, kaip tu žūsi!
Iki laikrodžio eina mėlynas laidas. Trauksiu jį.
Ne! Tai - spąstai.
Man reikia kažką daryti. Padėk man!
Žiūrėk į mane.
Tu žinai?
Manau, gal geltonas.
O jei aš klystu?
Geltonas! Trauk geltoną.
Nagi.
Ištraukiau! Dar pypsi!
Išmušė nulį! Regis, pavyko!
Buvai teisi!
Tau pavyko. Viskas bus gerai.
Atspėjai.
- Makfaden. - Labas, Čia Parsa.
Spėjom surast bombą.
Vaisbargeris rado,
jam padėjo tokia Lorein.
Iš Nikio komandos, spėju. Ji buvo tame proteste.
Ačiū Dievui. Kai dingo elektra, maniau, tavo darbas.
Kokia elektra?
Ji dingo visoje Rytinėje pakrantėje.
Iki pat Kanados, bliamba. Tamsu.
Jei tai ne bomba, tuomet...
Pagal protokolą, laikysim tai teroristiniu išpuoliu,
kol nepasitvirtins priešingai.
- Ką manai? - Nežinau, ką manyti.
Visas miestas sutrikęs. Kaip grįši čia?
Su tavim Vaisbargeris ir ta mergina?
- Taip. - O kur Eimoris Guldas?
Jau dingęs.
Tas šūdžius būtinai pasinaudos padėtimi. Turiu eiti.
Alio?
Labas, Šere. Neverk.
Viskas bus gerai. Būk namie. Nusiramink.
Aš ne dėl elektros.
Atlikau testą. Nepyk.
Ne. Aš nepykstu.
Man labai gaila.
Neigiamas.
Ir vėl. Mums nebepavyks, Alai.
Aš tavęs nepaleisiu be tėčio.
Supratai?
Tu ištvėrei tiek laiko.
Kažkuri tavo dalis vis dar nori būti čia.
Niujorko valstijoje ir vėl
visiškai dingo elektra žemutiniame Manhatane,
kai kur Kvinse, Brukline, Centre, Manhatane, Aukštutiniame Vestsaide.
Policijos skyrius pranešė, jog šiuose penkiuose rajonuose...
- Samė. - ...vyksta elektros energijos sutrikimai.
- Dabar 16.35 val. - Nagi.
- Daug žmonių išeina... - Nagi.
Kas vyksta gatvėse?
Iš to, ką pati dabar matau,
Bruklino tiltas netrukus bus užkimštas automobilių.
Čia neveikia nė vienas šviesoforas.
Šventojo Luko ligoninėje taip pat nėra elektros.
Pranešama, kad elektros taip pat nėra
į vakarus nuo Long Ailando, Safolko apygardoje.
Galimas daiktas, tai siekia ir Kanadą.
Štai taip. Viskas.
Neapsimesk, kad tau tai nė kiek nepatinka.
Man niekas nepatiks, kol atsidursi ligoninėje
ir tavęs imsis rimtesnis profesionalas nei erelio skautas.
Prasideda.
Buvai erelio skautas, Merseri? Aš irgi.
Dievuliau. Tėti, prašau, nereikia apie tai.
Jis neužsičiaups apie savo ženkliukus.
Tikrai? Kokių turi?
Pasiruošimo nepaprastoms padėtims ir gyvybės gelbėjimo, žinoma.
Rigan, gelbėk mane nuo šitų fanatikų.
Kur greitoji, bliamba?
- Atleisk, tėti. - Ne, tu teisi, dukrele.
Ilgai nevažiuoja. Kur ji, bliamba?
Nusileisiu pažiūrėti, ar neatvažiuoja.
Gerai.
Kas, po galais, mano telefonui?
Alio?
Sveika, čia aš. Ar vaikai pas tave?
Kodėl? Juk tu juos turi pasiimti.
Aš truputį pavėlavau.
Tai kas? Jie tiesiog išėjo?
Ar žinai, kas atsitiko?
Nežinau, kas atsiti... Išskyrus tai, kad praganei vaikus.
Elektra visur dingo.
Kaip tai dingo?
Patakis ką tik įvedė nepaprastąją padėtį.
Kol kas nesako priežasties, bet atrodo taip, kaip atrodo.
Gerai. Lauk manęs bute. Gal jie ten atėjo. Gerai?
- Taip. Gerai. Einu ten. - Paskubėk.
DIENOS STOVYKLA
Tikrai nesuprantu, kaip išleidote du vaikus vienus.
Aš nesuprantu šito.
Jo, praneša.
Niujorko gubernatorius Džordžas Patakis
paskelbė nepaprastąją padėtį. Žinoma...
Nepaprastoji padėtis, eina šikt!
Visi elektros tinklai! Sunku patikėti.
...elektros sutrikimai. Informacijos vis dar laukiame.
Apie sprogimus nieko.
Nei apie aukas.
Ar tai dėl mūsų?
Kas per pesimistinės nesąmonės?
Liaukis. Žinoma, kad tai mūsų darbas.
Kieno dar, po galais?
Mūsų.
Eina šikt!
Keit? Vilai?
Nėra. Čia nėra.
Gerai. Nepanikuokime.
- Jie gal dar pakeliui. - Arba ne.
Juk mokėme juos apie pavojingus nepažįstamuosius, tiesa?
Mes visapusiškai tai aptarėme.
Jie nenuėjo su jokiais nepažįstamaisiais.
Gerai.
Aš to nebeištversiu.
Kaip basomis bėgau paimt Vilo iš mokyklos,
tos mergaitės, kurios mama dirbo Pasaulio prekybos centre, veido...
Policija mums dabar nepadės.
Jie ir taip užsiėmę. Teks ieškoti jų patiems.
Pereit kaimynus, paskui - į jų mėgiamas vietas,
ten, kur jie gali jaustis saugūs.
Ledainė „Serendipity“, burgerinė „Jackson Hole“, prie karuselių.
- Gerai. - Taip?
Taip. Vilas turi raktą.
Paliksiu raštelį, kad skambintų seneliui ir pasakytų tam, kas atsilieps,
kad jiems viskas gerai, ir kad lauktų mūsų čia.
Ir tu eik į vakarus, aš - į rytus.
Aš...
Kas?
Mes nežinom, kas iš tiesų vyksta.
Gal laikykimės kartu?
Gerai.
Sakiau, kad nereikėjo mums eiti.
Niekas neatėjo. Aš tiesiog norėjau namo.
Klausykite! Jei tai teroristai, teks išeiti.
Jei ne, likti vis tiek nederėtų.
Turiu įrankių. Žibintuvėlį. Mes išeisime.
Gerai. Kas pirmas?
Gerai, ramiai ir iš lėto, žmonės. Judam.
- Eime. - Laikykimės kartu.
Laikykitės už stulpo, jeigu ką.
Viskas bus gerai, širdele.
Lipk žemyn.
Kas vyksta?
Alio!
Amžinai negalėsiu to daryti. Man reikia pagalbos.
Apačioje veikia generatoriai. Perkeliame ligonius.
- Ačiū, Jėzau. - Tik ne ją.
- Ką? - Atleisk,
tenka rinktis tuos, kurie turi daugiau šansų.
Prašau!
Prašau, išleiskite mane! Prašau!
Alio.
Alio!
Visų pirma, visi turi suprasti,
kad visai nėra įrodymų, jog tai - teroristinis išpuolis.
Elektra pamažu atstatoma nuo šiaurės ir vakarų.
Vadinasi, greit bus atstatyta ir mieste.
Tai truks ilgai, valandas, ne minutes.
Ir niekas negali konkrečiai...
Gerai. Dėmesio.
Gera žinia, kad teroro grėsmės nėra,
bet naktis vis tiek žada būti ilga ir tamsi.
1977-iais daugelis buvot vaikai, bet tada siautė virš tūkstančio gaisrų,
sužeistų buvo virš 400 pareigūnų.
Tad džiūgausime saulei patekėjus.
Pone? Ar tai reiškia...
Ne, Guldo areštas palauks. Kompiuteriai neveikia.
- Mieste - chaosas. Rytoj... - Rytoj bus per vėlu.
Prirakinsiu jį sau prie rankos ir atitempsiu čia, jei reikės.
O aš tave nušalinsiu.
Sutinku. Kaip sakydavo tėtis:
„Geriau prašyt atleidimo, nei leidimo.“
Petas buvo šiknius.
Jis tą patį galvojo apie jus, pone.
Iš esmės pranešama, kad mieste labai ramu.
Šiuo metu - jokių gaisrų.
- Jokios nusikalstamos vei... - Nei sprogimų, nei bombų, nei teroristų.
- Nemanau, kad tai dėl mūsų. - Rimtai?
Jau seniai supratau!
Neveikia šviesoforai.
- Policijos skyrius... - Gal laikmatis?
Ką pasakei, bliamba?
Tu pirmą kartą gaminai bombą. Gal suklydai?
- Solai, nereikia. - Ko?
Pagrindinis dalykas, dėl kurio visi rizikavome gyvybėmis,
regis, nesuveikė.
Manau, apie tai verta pakalbėti.
- Sustok, bliamba. - Čia?
Taip. Čia, bliamba.
Sustok!
- Lipk. - Ne.
Dabar pat, Solai.
Lyg imsi ir nušausi mane.
Niki. Liaukis. Mes visi susinervinę.
Nuleisk.
Lipk lauk.
Dabar, kai reikalai pakrypo blogyn,
privalau žinoti, kad komanda mane palaiko.
Aš noriu žinot, kas nutiko.
- Kas čia blogo? - Solai, atsiprašyk, bliamba.
- Ne. - Ne? Bliamba...
Gerai.
Tu nuo čia eisi pėsčias.
Pasiimk savo mėšlą ir eik.
Jūs padarėte gerą dalyką.
Išgelbėjote daug žmonių, įskaitant mane.
Bet vis tiek turiu daug klausimų.
Pradėsiu nuo tavęs.
Ar tavo apmyžtus džinsus radau netoli nusikaltimo vietos?
Sam man sakė, kad jei ji negrįš į klubą,
kad ateičiau su ja susitikti. Taip ir padariau ar bent mėginau.
Atėjęs į vietą, radau ją jau pašautą.
Pabėgau, nes išsigandau.
Ko? Šaulio?
Ar kad tave apkaltins?
Kad ji mirs.
Tiesiog ten. Mano akyse.
Jaučiausi lyg širdis stotų.
Todėl bėgau.
Ar dar ką nors ten matei?
Vyrukas baltomis kelnėmis šaukė į pagalbą.
Laikraščiuose rašė, kad jis ją rado.
O matei vyresnį vyrą? Žili plaukai, languotos kelnės.
Eimoris Guldas. Tavo draugas Nikis jam dirba.
Turim vaizdo įrašą, kuriame jis grįžta iš parko pusės
prieš pat tau ten pasirodant.
- Ne... - Aš jį mačiau.
Tu buvai parke?
Lorein?
Ar jis būtinai čia turi būti?
Kodėl jo nenori?
Nenoriu, kad jis manęs imtų nekęsti.
Lėčiau.
- Pats sakei, kad paskubėtume. - Taip, pėsčiomis, o ne bėgte.
Išvydę bėgantį žmogų, žmonės mano, kad jį kažkas vejasi.
- Labas vakaras. - Šalin nuo mano furgono.
Negalėjau nepastebėti, jog ši vargana transporto priemonė
gadina vaizdą nuo mano terasos.
Jei neklystu, tai pono Chaoso furgonas,
už kurį aš sumokėjau.
Kaip ir už tą skylę, kurioje gyvenat ir judu.
Jūs tas, kurio vokus mes gauname.
O jūs - purvinos gatvių žiurkės, vykdančios mano užduotis.
Kokiais reikalais čia?
Gelbėjam tavo sušiktą kailį. Ir mūsų visų kailius.
Ir jei ištarsit nors žodį apie tai kam nors,
ateisiu jūsų ir jūsų sušiktos šeimos.
O tu - geras samdinys.
Suprantu, kodėl Nikis tave laiko.
Neabejoju, kodėl jis laiko ir tave.
Mūsų čia nebuvo.
Tai Guldas į ją nešovė?
Bet tu žinai, kas šovė.
Gyvenime teko saugoti daugybę paslapčių,
bet šitos negaliu išlaikyt.
Stengiausi, bet negaliu.
Žinau, ką Nikis kalba apie atleidimą, bet kai kurių dalykų atleist neįmanoma.
Kas nutiko gaisro metu sporto parduotuvėj?
Žinai apie tai?
Žinau, kad tada žuvo žmogus.
Ir, spėju, Sam tai pribloškė.
Ką, po galais, darai?
Padėk atgal. Jie ne tavo, o mūsų.
Esdži, panaudokim šiuos pinigus gėriui.
- Jau naudojam. Tas gėris - maistas. - Tas vyras turėjo šeimą.
- Privalom padėti. - Niekas niekam neprivalo.
- Tai nutiko netyčia, bliamba. - Bet tai nutiko dėl mūsų.
Ar nutuoki, ką Nikis tau padarytų,
jei sužinotų, kad vagi pinigus?
Pasakyčiau tą patį, ką pasakiau, kai Sam pasiūlė šią mintį.
Taip reikia.
Gražus gestas.
Tai mažiausia, ką galim padaryti.
Niki, jokie pinigai negrąžins to žmogaus.
Jie padės jo žmonai, vaikams.
Taip, ir mūsų sieloms.
Ir niekam - nė žodžio.
Supratai?
Ji žiauriai išgyveno.
Tą naktį ji fotografavo.
Ne meniškai, kaip visada, kai nieko nesimato,
bet kaip įkalčius.
Solas sudaužė jos fotoaparatą.
Ji tai priėmė kaip dar vieną mirtį. Nusprendė išeiti.
Maldavo Nikį liautis, jis lyg ir žadėjo.
- Bet melavo? - Žinoma.
Jis niekada neketino liautis.
Samanta tai suprato, kai dingo tie juodieji milteliai.
Sam sutiko leisti mums šiek tiek jų paimti.
Nikis sakė, kad nori pagaminti dūmų bombutes „Don Hill's“ klubui.
„Degančiam miestui“, supranti?
Sam sutiko, nes tai bus skirta muzikai.
Ji manė, kad „Ex Nihilo“ populiarėja,
ir kad Nikis galbūt su grupe ims uždirbti pinigų.
Gal bus galima apsieiti be visų tų baisybių.
Tačiau Solas tų miltelių pavogė visą krepšį.
Todėl Samanta skambino Lamplaiteriui.
Ką? Tam tipui iš ligoninės? Kas jis jai?
Vaikinas, visų pirma.
Atleisk.
Tą žiemą iki Nikio.
Mums ji nieko apie jį nesakė,
nes jis kažkoks finansininkas su šeima.
Tai jis mums nešdavo pinigus kas mėnesį.
Nikis liepė mums nesikalbėti su juo,
bet Sam visada darė tai, ką norėjo.
Taigi, liepos 4-ąją,
palikusi mane klube, ji nuėjo pas jį?
Tai, kad ji neliko koncerte, buvo labai keista.
Superkeista ir įtartina.
O aš jums pasakiau tiksliai, kur ji bus.
Gal žinot, kaip greičiausiai nuvykt iki 5-os ir 73-ios?
Turiu su ja ten susitikti.
Alio?
Labas.
Ką jūs čia veikiate?
Norėjom tavęs klaust to paties.
Kas per šūdas, Sam?
- Atėjai mūsų įskųsti? - Ne, aš...
Ne, aš tik...
Aš išsigandau ir ieškau pagalbos.
Tik pakalbėt su kažkuo neįsivėlusiu į tą mėšlą.
Tu nieko niekam negali sakyti.
Tu davei pažadą. Tai pražudys Nikį.
Žmogus mirė! Žuvo!
Negi nemanai, kad tai šiek tiek keičia padėtį?
Nikis man melavo. Ir jums melavo. Nikiu pasitikėti negalima.
Ir ką? Tavo meilės romanas baigėsi?
O kaip tos naktys, kai judu kalbėdavotės?
Dalinotės paslaptimis?
Eina šikt, Lorein, tu ką, pavydi?
Jis jai leisdavo tai, ko neleisdavo niekam iš mūsų.
Taip. Tu pavydi, po galais.
Kas per šūdas, Esdži? Tai dabar myli Nikį?
Sakiau Nikiui, kad nereikia mums mergų.
Tai nušauk tą skundikę.
Ji krušosi su tavo mylimuoju.
Nudėk ją visiems laikams.
Esdži.
Štai taip.
Ką tu darai?
Ką darai, Esdži? Juk aš tavo draugė.
Aš tavo draugė.
- Nereikia, prašau. - Jei myli Nikį, tai parodyk jam tai.
- Prašau. Nereikia. Prašau. - Kol ji mūsų neįskundė.
O Dieve. Atleisk man.
Tai buvo pirmas šūvis.
Kai nebuvo pataikyta.
O antras?
Paliksi mane čia už tai, jog mandagiai užsiminiau, kad galbūt,
tik galbūt, tu vieną kartą suklydai?
Tavo nuomonės niekas neklausė, Solai.
Jokios tavo sušiktos teorijos.
Tu esi niekas.
Niekas.
Kai susipažinom, tu neturėjai nieko.
Klysti. Turėjau du dalykus.
Šitą furgoną ir merginą, vardu Lorein.
Bet ji mus paliko,
o manęs ieško už rimtus nusikaltimus, bliamba,
įskaitant žmogžudystę!
Kad tau įsiteikčiau.
Kad tave apginčiau.
Kiek man teks užmušt žmonių, kad tave apginčiau, Niki?
Vieną!
Nužudei vieną prakeiktą žmogų!
Bilį Tri-Stiksą.
Tas tipas sporto parduotuvėj žuvo netyčia.
- Vyriškis Bilio studijoje... - Mano darbas.
Niki, kvaily tu! Kas, manei, šovė į Sam?
Ką
pasakei?
Jėzau. Nieko normaliai negali padaryt.
Ne...
Ji būtų mus įskundusi, Niki.
Tu jai tapai per daug nuolaidus.
Aš padariau tai, ko tu negalėjai.
Tu žinojai?
Ar tu žinojai?
Ne.
Bliamba.
Bliamba!
Niki!
Tai neduoda man ramybės.
Tas vakaras.
Čarli, tavo atsiradimas viską tik pablogino.
Kaip ilgėjaisi Sam, pliurpei apie jos gerumą.
Ji buvo ir mano draugė!
Vienintelė tuose namuose, kuri manimi nesinaudojo!
Turėjau išvykt su vyrukais, bet vietoj to aš pabėgau.
Pabėgau, kad numirčiau.
Žinai, kur jie išvažiavo?
Nikis turėjo mums tai pasakyti po visko.
Sprogimas Bronkse.
Nikis pagamino tą sprogmenį, bet aš jį mečiau.
Kas dar?
Krūva abejotinų sprendimų moralės prasme, bet nieko neteisėto. Ne.
Palaukit. Gal žinot, ar ligoninė veikia?
Sam juk kvėpuoja per aparatą.
Nežinau.
Gerai. Metas dingti iš čia.
Tuoj paskambinsiu į skyrių.
Reik pagalvot, ką daryt su jumis.
Ir viskas?
Nekenti manęs?
Jaučiuosi lyg tavęs nepažinočiau.
Baisiai liūdna, bet būtent dabar
pažįsti mane geriau nei bet kas visame pasaulyje.
Aš ėjau nuo municipaliteto
ir mačiau minias žmonių, einančių link Bruklino tilto.
Žmonės, išnyrantys iš metro požemių, sutrikę.
Gana chaotiška.
Merija pataria naudotis atsarginiais elektros šaltiniais.
Bet visų prašoma...
NIUJORKAS TIESIOGIAI
Važiuojam!
Eina šikt.
Nieko sau.
Žiūrėkit. Virš parko.
Gyvenime nesu matęs nieko panašaus.
Padėk man pasikelti.
Palengva. Ramiai.
Atsiprašau.
Ji dar gyva.
Ateik. Padėk man.
Suspaudi. Atleidi.
- Vienas, du, trys, keturi, penki. - Vienas, trys, keturi, penki.
- Spaudi. - Spaudžiu.
- Vienas, du, trys, keturi, penki. Spaudi. - Trys, keturi, penki. Spaudžiu.
- Vilai? Vilai? - Vaikai?
Keit?
Nežinau, kur jie galėtų būti.
Mūsų vaikai dingo.
- Jie pasiklydo. - Mes to nežinom.
Turbūt, daug vaikų pasimetė.
Liko kokioj stovykloj, ar dienos centre, ar pas draugą namie.
Turi žibintą?
Tie vaikai - su suaugusiaisiais.
Jų tėvai nėra įsivėlę į padegimų bei žmogžudysčių sąmokslą.
Eime į policiją.
- Man nusispjaut, kad jie užsiėmę. - Gerai.
Tai mano vaikai, bliamba,
ir jie dingo, ir tai - policijos darbas.
Atidaryk.
Alio?
- Mama? - O Dieve.
- Labas, sūneli. Kaip tu? Taip. - Čia jie? Abu?
Keit su tavim? Jūs kartu?
Mums viskas gerai. Tu pas tėtį?
Taip. Mes ieškojom jūsų po visą miestą. Kur jūs?
- Namie. - Brukline?
- Kaip ten atsidūrėt? - Atėjom.
Pirma važiavom metro, bet jis sustojo,
- todėl teko eiti tuneliu. - Matėm žiurkių!
Tada ėjom pėsčiom.
Perėjote tiltą?
Jėzau Kristau.
Turbūt buvo baisu.
Truputį, bet Keit buvo šalia, o kelią namo žinojau.
Dieve mano.
Vilai, tu labai drąsus.
Labai drąsus.
Mums viskas gerai.
Tik norėjau sužinot, kur jūs.
Namai tušti, todėl ėmiau nerimauti.
Mums viskas gerai. Aš čia su tėčiu.
Iki jūsų nusigausim tikrai negreit.
Gali duot ragelį Keit?
Labas, mamyt. Mes geriau suvalgysim visus ledinukus, kol jie neištirpo.
Gerai. Puiki mintis.
Tėtis nori su tavim pasisveikint.
Labas, širdele.
Labas. Girdėjau, turėjot nuotykių.
Gerai.
NJP. Yra kas namie?
- Detektyvė Makfaden. - Atėjau pas Eimorį Guldą.
Bijau, pavėlavote. Jis dingo.
Viljamai!
Padėkite, prašau.
- Kas nutiko? - Laikykis.
- Į jį dūrė peiliu. - Peiliu?
Žiūrėk į mane.
Jis rimtai sužeistas.
Neteko daug kraujo, gal pažeisti vidaus organai.
Reikia vežti jį į ligoninę.
Jau kelias valandas laukiame greitosios.
Teks vežti patiems.
Manote tą patį, ką ir aš?
Du, trys.
Vienas, du, trys, keturi, penki.
Labas.
Noriu tau pasakyti,
kad bet kuriuo atveju
viskas bus gerai.
Trys, keturi, penki.
Vienas, du, trys, keturi, penki.
Trys, keturi, penki.
Nenorėjau, kad Sam išeitų be tėčio.
Nenorėjau, kad atėjęs rastum ją išėjusią.
Dabar, kai esate kartu, viskas gerai.
Gali ją paleisti.
Gali iškeliauti, jei to nori.
O jei nenoriu?
Tuomet teks pakovoti.
Nežinau, ar dar galiu.
Labai ilgai kovojau.
Bus sunku.
Nėr abejonės.
Dievas žino, norėjau mirti.
Meldžiau mirties.
Kartais net aktyviai jos ieškojau.
Ir vis tiek gyvas.
Nežinau, ar baigiau savo reikalus, ir nemanau, kad tu irgi.
Eikš.
Tau viskas tik prasideda.
Aš tave myliu, Same.
Sam.
O Dieve.
Sesele!
Same.
Širdele.
Same.
Fantina!
CENTRINIO PARKO SKYRIUS
Mama?
- Ponia Vaisbarger. - Taip.
Paleidžiu jį jo paties atsakomybėn.
Ar suprantate, ką tai reiškia?
Ne, bet metus neišleisiu jo iš akių.
Tuomet suprantate.
Ką darysi su ja?
Kompiuteriai neveikia. Šiąnakt nieko negalim užregistruoti.
Ji turi tėvus?
Ne, ji neturi nieko.
Jai nederėtų likti vienai.
Aš ką nors sugalvosiu.
Parsa klauso.
Labas, čia aš.
Esu ligoninėje. Turiu naujieną.
Kas nutiko? Juk nemėgsti ligoninių.
Aš padėjau atvežti čia Viljamą Hamiltoną-Svynį,
sužeistą peiliu Eimorio Guldo parankinio.
Guldas paspruko, beje.
Aišku. Tai bent naujiena.
Ne, turiu geresnę.
Samanta Jeng
atgavo sąmonę.
NIUJORKO UNIVERSITETAS SAMANTA, STUDENTĖ
Ačiū, detektyve.
Tavo draugė Samanta atsipeikėjo.
Galit nuvežti mane pas ją?
Noriu atsiprašyti.
Nors nežinau, nuo ko pradėčiau, ir ar ji iš viso priimtų mano atsiprašymą.
Ar pameni, kur buvai, kai griuvo bokštai dvyniai?
Žinoma.
Dar gyvenau Ohajuje ir svajojau nuvykti į Niujorką.
Visi sakė, kad man pasimaišė.
Tai manęs nesulaikė.
Girdėjau žmones,
išgyvenusius Perl Harborą, sakant, jog jiems visada atrodė,
kad tai nutiko vakar.
Tą dieną irgi taip prisimenu.
Tą dieną ir kitas dienas po to.
O Dieve. Jūs ten buvot?
Taip.
Dirbti buvo sunku ir liūdna,
bet žmonių drąsa skausmo bei sielvarto fone
buvo tarsi švyturys, nušviečiantis tamsą.
Nors keli mano kolegos ir varstė mane įtartinais žvilgsniais.
Nors aš čia gimęs ir net nesu religingas.
Tomis savaitėmis kartu su visais kvėpavau dulkėmis ir mirtimi.
Tada buvote sužeistas?
Panašiai.
Vieną vakarą, praėjus kelioms savaitėms, pyliausi kurą.
Su žmona Šere važiavome į kaimą.
Tiesiog norėjome pabūti kur tyloje, toliau nuo miesto.
Ramiai.
Bet kliuvau kažkokiam automobily sėdėjusiems niekšams.
Tamsaus gymio vyras, esantis ne ten, kur reikėjo.
Jie mane užpuolė.
Jie...
Sumušė mane žiauriai, o aš net ženklelio nespėjau išsitraukti.
Sulaužė stuburą.
Šerė manė, kad buvau negyvas.
Po to policija bandė mane atleisti iš pareigų.
Luošiui sunku dirbt savo darbą, supranti.
Aš pasipriešinau.
Ištvėriau žiauriai skausmingos reabilitacijos metus, kad likčiau darbe.
Ir štai aš čia.
Žinau, kad manai, jog nebus atleidimo
po to, kas tau nutiko, Lorein.
Bet tam visada yra būdų.
Jūs tikrai tuo tikite?
Taip, tikiu.
Tu čia negali likti nakčiai.
Užregistruoti mes tavęs negalim. Nėra kur tavęs dėti.
Bet elektra netrukus turėtų atsirasti,
o, em, mano žmona gamina gana skanų troškinį.
Ką manai apie troškinius?
Aš juos dievinu.
Mano mama buvo Kleiborno parapijos troškinių karalienė.
Geras.
Papasakosi man daugiau pakeliui.
„Brangus sūnau,
pamenu, kaip garsiai rėkei, kai pirmąsyk paėmiau tave ant rankų.
Tavo mama sakė, kad tu bijai, ir man reikia laikyt tave stipriau.
Taip ir padariau, ir ji pasirodė teisi.
Tu lioveisi verkęs.
Ir nuo tos akimirkos,
prisiekiu, mes matėm vienas kitą aiškiai, ir niekas negalėjo tam sutrukdyti.
Kas žino, ko siekia Lemtis, suvesdama mus vieną su kitu?
Bet tu esi mano, o aš - tavo.
Kad ir koks vingiuotas mūsų kelias,
kad ir koks atstumas mus skirs ir kuriam laikui,
aš vis dar tvirtai laikau tave savo glėbyje.“
Kada tai parašei?
Rytą po to, kai palikai mus. Kai išėjai.
Esu labai laimingas, kad išgirdau tai.
Aš toks laimingas, kad mes vėl kartu.
Turim gražaus laiko atsigriebti.
Ką turi galvoje?
Manau, kad vos tik atsistosiu ant kojų,
suraskim Eimorį
ir padėkime tašką.
Taip, po galais.
BERNIUKAS HAMILTONAS-SVYNIS
GLOBOS TEISĖS SUTEIKIAMOS
DEIVIDUI VAISBARGERIUI IR RAMONAI VAISBARGER
Neskambinkit policijai.
Jie mane paleido. Čia mano mama. Tai...
Sveiki, aš - mama.
Ramona Vaisbarger.
Malonu susipažinti, mama.
Eik, kol neapsigalvojau. Eik.
Gerai. Ačiū.
Sam!
Atsargiai.
Labas. Čia aš. Čarlis.
Jai amnezija ar kas?
Labas, Čarlzai.
Labas.
Atnešiu tau vandens, širdele.
Atrodai pasikeitęs.
Taip.
Taip, aš pasikeičiau.
Daug visko nutiko.
- Ar tau viskas gerai? - Taip.
Taip, dabar man gerai.
Išvertė Egidija Namavičė