BASERAT PÅ BOKEN AV GARTH RISK HALLBERG
Säkert att det här är okej? Jag vill inte ställa till det för dig.
Det är absolut inte okej, men om vi åker fast så är det värt det.
Hej. Han är med mig.
Tack.
- Vad är det här? - Mitt favoritställe.
Okej. Nästa låda.
- Hörnet? - Hörnet.
- Japp. - Försiktigt. In i stoppbadet.
- Samma håll, eller? - Upp. Vänd den uppåt.
- Snyggt. - Schyst.
Så, gillade Nicky sin present? Boken du gav honom?
Ja, det gjorde han.
Schyst.
Ny tång, Charles.
Korsa inte strålarna, okej?
Okej. Sorry.
Hänger du och Nicky mycket, eller...
Jag antar väl det.
Jag försöker umgås så mycket jag kan med honom.
Jag har nog mycket att lära mig av honom.
Precis som du har mycket att lära dig av mig.
- Är du redo att skölja? - Ja.
Tack.
Se till att trycka ner den hela vägen.
Man vill avsluta starkt.
Okej, 24 bilder i svartvitt.
Det blir 16,99 inklusive moms. De är klara imorgon. Betala då.
Schyst. Då hinner jag få fram pengarna. Vilket jag ska, för filmen är värdefull.
För mig.
Jaså?
Ja. Har vi nåt slags avtal, typ som tystnadsplikt?
Jag har det med dr Altschul, min terapeut.
Precis. Absolut inte, men lugn.
Jag har sett allt. Naket, lik, allt slags sex.
Vad har du här? Kan det slå det?
Kan vi bara hålla det här mellan oss?
Jag är tyst som en mus.
Det finns inga hemligheter i New York.
Nån såg eller hörde nåt.
Dessutom tappar man hårstrån och fibrer,
- lämnar fingeravtryck... - Kroppsvätskor.
Kameror överallt.
Kontoslippar, samtalslistor, p-böter...
Berkowitz åkte dit på en p-bot.
Exakt. Stan vet alltid.
När jag sa att tjejen var Samantha Yeung verkade det inte som ny information.
Vi har inte gått ut med namnet, så hur visste du det?
Min fru, faktiskt.
Du menar exfru.
Inte än.
Regan sa att en NYU-student blivit skjuten mitt emot hennes pappas lägenhet.
Det pluggar 40 000 pers på NYU.
Hälften av dem tjejer. Varför anta att det var hon?
Det gjorde jag inte, men det fick mig att titta till henne.
När hon aldrig ringde tillbaka så besökte jag henne...
Stan vet alltid.
Sen åkte jag till sjukhuset. De släppte inte in mig,
men jag hörde en låt som hon gillar, så jag visste.
Var var du när Sam blev skjuten?
Hemma. Jag var ensam hemma.
Inte det bästa alibit. Men inte det värsta.
- Svårt att bevisa. - Men svårt för oss att motbevisa.
Fråga min dörrvakt. Stan vet alltid, eller hur?
Den här affären du hade med en tonåring... Kommer den ut, har du mycket att förlora.
Klart du ville att hon skulle hålla tyst. Eller så tog det precis slut,
och hon såg dig som en patetisk medelålderskliché,
och du gillade inte det.
Du saknar inte motiv. Du behöver bara ett vapen.
Har du nånsin ägt en pistol?
En pistol? Nä.
Mr Lamplighter, du får gå hem.
Det har han fått hela tiden. Han kom hit frivilligt.
- Han har inget ombud. - Han bad inte om ett.
- Mr Lamplighter, var så god. - Jag...
Det här är över.
Du hörde chefen.
Tack för er tid. Jag hoppas att ni hittar gärningsmannen.
Det är inte jag. Det kommer uppifrån.
Vem är över dig?
In med dig.
Jag borde väl tacka dig.
Det är sånt man gör när nån räddar ens skinn.
- Jag bad inte om din hjälp. - Du behövde inte det. Du är familj.
Den där pistolen du gav mig... Om jag inte har den längre,
kan den spåras till oss?
Har du tappat den eller har nån tagit den?
Var det Regan? Blev hon svartsjuk och sköt henne?
Nej. Absolut inte.
Så vem gjorde det?
Lätta ditt hjärta. Börja med vad som hänt med ditt ansikte.
Som om du inte vet. Som om de inte jobbar för dig.
Stanna bilen.
Stanna. Nu.
Jag kan hålla polisen borta.
Min familj är mitt ansvar. Jag tar hand om det här.
Förlåt om jag tvivlar på din förmåga.
Kan du öppna dörren?
Lås upp.
Jag finns här om du ändrar dig. Åtminstone tills jag ändrat mig.
Det måste ha att göra med Hamilton-Sweeneys.
Jag måste lära mig mer om dem.
Sluta runka in i koppar och läs tidningen nån gång istället då.
Gamla pengar.
De byggde stans silhuett och har högt uppsatta vänner.
Det här är familjens överhuvud. Multimiljardär.
Han lär åtalas för nåt ekobrott. Jag vet inte detaljerna, men det är stort.
Tänk om det är kopplingen?
Glöm svartsjukan eller affären.
Kanske det är företaget.
Kanske Lamplighter berättade nåt hon inte borde ha vetat.
De här rika asen gör vad som än krävs för att hålla farsgubben ur kåken.
Vi kan besöka kontoret imorgon och fråga runt lite.
Hitta en missnöjd anställd som är villig att snacka.
Ingen är så jävla lycklig. De döljer nåt.
Kom igen, Sam. Vad försöker du säga mig?
Förstås.
Amory Gould, ditt jävla ollon.
Hur är det mitt fel att Charlie saknas?
Det är inte problemet. Han borde aldrig ha varit här.
- Han går inte att lita på. - Du litar inte på nån.
För att världen är full av förrädare!
Jag gillar att bo här. Jag tror på det vi gör.
Men jag gör inte det?
- Vad tror du att jag gjort... - Titta vem jag hittade.
Hördu. Var fan har du varit?
- Jag tog bara en promenad. - En promenad? Du är efterlyst.
Ingen såg mig, okej? Gud.
Jag var bara frustrerad över Sam och ville rensa skallen.
Har du rensat den nu?
Ja, helt.
DT, hämta ett par öl.
Charlie, mitt stjärntecken är Fiskarna, och det går inte att ljuga för en fisk.
Jag kan se igenom dig.
Jag tror inte att det är sant.
Okej, visst.
Men jag kan se att din skalle är långtifrån rensad.
Jag tänker inte ljuga för dig.
Jag funderade på att bara gå hem. Till fots om jag måste.
- Bara jag kommer hem till Flower Hill. - Vad hindrade dig?
Förutom att det tar sju timmar?
Jag insåg bara att jag inte har nåt att gå hem till.
Att jag gett upp mitt gamla liv.
Det här är mitt hem nu.
Välkommen hem då.
Han ljuger.
Han vet nåt eller misstänker nåt.
Äntligen ser ni vad jag ser.
Omslaget har rivits bort. Och det saknas sidor.
Sam använde sina böcker som dagbok. Vem vet vad hon skrev?
Nick.
Vad fan? Gör inte så.
Ni skrämde skiten ur mig.
Stör mig inte när jag jobbar.
Det är för allas säkerhet.
Vi har ett problem.
Tack och lov.
Jag visste inte om du nånsin skulle komma hem.
Var är Will?
Han sover. Det är sent.
Vad hände?
De släppte mig. Jag sa inget. Inget som de inte redan visste.
Vad mer finns det att veta?
Jag hade en pistol.
Jag hade den gömd i garderoben. I en väska.
Oladdad, förstås, men det fanns ammunition.
Du hade en pistol i huset.
Den pistolen...
...saknas.
Och såvida vi inte blev rånade av främlingar som inte tog nåt annat...
Åh, herregud.
Will kände till Sam.
Om han hittade pistolen...
Ja, jag antar att han kan ha smugit ut,
men tror vi verkligen att...
Visste han att jag skulle på festen?
Ja.
Han kan ha varit ute efter mig. Såg henne istället.
Kanske han visste att hon ville ses. Kanske hon vill prata med mig om Will.
Nej.
Vad är det vi säger?
Är det ens möjligt?
Självklart inte, men det säger väl alla föräldrar?
Du såg ju Klebolds mamma på tv.
Vem vet? Vem fan vet?
Vi måste prata med honom. Vi måste fråga honom.
Ja.
Men imorgon.
Jag är så jävla slut.
Du måste inte sova på soffan.
Jag klagar inte.
Inte jag heller.
FOTON
Förlåt att jag stör, men jag har nyheter.
Det är en grupputställning för gatukonst snart.
Jag tänkte att dina dumma spottskyltar
kanske funkar i sammanhanget. Som dina ordlekar och...
Jag stör faktiskt.
Vad är ditt nya alster? William, det är...
Det är olikt all konst du gjort tidigare.
Det är för att det inte är konst. Det är livet.
Tjejen i parken lämnade ledtrådar.
Hon var nåt på spåret.
En koppling mellan min gamla bandkompis och min familjs företag.
Svaret på vem som sköt henne finns här nånstans.
Snart, åtminstone.
Gör vad du vill med skyltarna. Jag var hög när jag gjorde dem.
De är blåsta.
Blåsta saker säljer just nu, gubben.
Om jag inte är här så har du egen nyckel.
Kom när du vill.
Ska du nånstans?
Jag tror jag är redo att möta mina demoner.
Eller ja, min demon.
Jag har aldrig fattat dina gåtor,
men om det här mysteriet inspirerar dig, så är det en bra sak.
Jag hittar ut själv.
Du vet väl att jag inte vore...
...här om inte för dig, va?
Jag hade varit död.
Självmord, en skitig kanyl... böldpesten.
Goda vänner, rena kanyler och kalasmycket kondomer.
Det var så vi alla överlevde.
De första samtalen med din far var svåra, men...
...sist och slutligen var han bara glad att nån tog hand om dig.
Nå, du fick stå ut med mycket efter det.
Oavsett vad de skrev i Artforum så tyckte du aldrig att jag var ett geni.
Jag trodde aldrig att du behövde vara det.
Genier dör unga,
och jag tror att du skulle bli en fin gammal man.
Will, du vet att du kan berätta vad som helst för oss.
Vi kommer fortfarande älska dig.
Det är vårt jobb som föräldrar att skydda dig.
Förstår du det?
Jag tror att du hittade min pistol.
Jag tror att du tog den, och jag är rädd för att du använde den.
Förlåt.
Will.
Jag hittade den.
Jag tog den, men du märkte inget.
Sen skrev jag lappen till mamma.
Vi flyttade, men du sa fortfarande inget.
Bara dumheter om hur människor ibland är bättre föräldrar om de inte är gifta.
Du ville att din pappa skulle veta att du visste.
Jag ville bara veta hur det känns att avfyra den.
Jag trodde aldrig att jag skulle träffa den.
Träffa vadå?
Fågeln.
Och vad hände sen?
Jag kände mig illamående.
Jag blev rädd och kom hem.
Du gick aldrig till parken.
- Central Park. Du gick inte... - Nej.
Jag lovar.
Var är pistolen nu, gubben?
Jag slängde den under vårt hus. Huset i Brooklyn.
Det är okej.
Hittade du det du sökte?
Hej. Jag trodde att du stack.
Jag tänkte precis gå och handla mat.
- Jag tänkte att ni var hungriga. - Jag ändrade mig.
Du borde följa med oss.
Sa du inte att det skulle komma reportrar och fotografer och...
Jag är efterlyst. Det är farligt.
Det är därför jag köpte den här.
Kom igen.
Det är en Bloomberg-mask.
Kul, va?
Kom igen.
Alla väntar. Kom nu.
- Är du säker? - Ja. Släng den bara.
- Jag är glad att vi gjorde det här ihop. - Ja.
Ett topp fem-ögonblick, alla gånger.
Min examensdag, vår bröllopsdag,
då mina barn föddes
och den gången mitt ex och jag undanröjde potentiellt bevismaterial
efter att hans tonårsälskarinna skjutits.
Om du tror att det här är nån slags seger, så är du galen.
Hej. Mitt namn står på byggnaden, och jag vill gå upp.
- Absolut. - Tack.
Så ryktena är sanna.
Vilken överraskning.
Hej, Amory.
Du ser precis likadan ut som senast.
Pilates, protein och en viss läkare i Baden-Baden.
Visst.
Jag menade att du fortfarande ser ut som en lömsk och bedräglig anuskleptoman.
William, lika vass och förtjusande tunga som alltid.
Ska vi gå in?
Slå dig ner.
- Nä, jag blir inte länge. - Vad synd.
Jag som tycker om att umgås med parasiter som slösar sina privilegier
och använder sarkasm för att dölja sina spår.
Om jag ändå vore född på din sida av stan,
så kunde vi ha slagits sida vid sida nu.
Det där var sarkasm för att dölja mina spår.
Vad fan vet du om var jag kommer ifrån?
Du har alltid varit ett drag med pennan från jackpotten,
och det är väl därför du är här?
Din fars affärsproblem? Här för att kräva det som tillhör dig,
eller åtminstone hindra demonbrodern från att göra anspråk på det.
Jag vet vad du kallar mig.
Och jag vet att du aldrig avsade dig dina rösträttigheter.
Jag bryr mig inte ett skit om det här företaget.
Och det kommer jag aldrig att göra.
Jag är här för att lösa ett mysterium.
Tjejen som blev skjuten i Central Park älskar mitt band.
Hamilton-Sweeneys köper loss en massa brandhärjade byggnader i Bronx.
Nicky Chaos känner tjejen.
Och på nåt sjukt jävla sätt,
som jag snart kommer att luska ut,
så känner Nicky dig med.
Jag vet att du är för smart för att säga nåt dumt nu.
Jag är här för att det känns så skönt
att se dig i dina grisögon
och säga åt dig att jag tänker krossa dig, ditt kukhuvud.
Jag känner hennes värld. Jag känner din värld.
Och jag är polare med snuten.
Jag jobbar på mitt bästa verk hittills.
Det är ett enormt, vackert kollage som berättar hela historien.
Och precis mitt i smeten...
...ska jag hänga ditt förbrytarfoto.
Se dig själv som varnad.
Ska jag sända hälsningar till din far?
Jag vet att du inte har velat hålla kontakten,
men han har inte mycket tid kvar.
Jag har hört det.
Men han är inte död än.
Vem vet? Med dig ur vägen kanske vi kan vara en familj igen.
- Vad är det nu? - Förlåt att jag stör,
men det händer nåt utanför.
- Vadå? - Vet inte riktigt. En demonstration?
Ja, tack, allihopa!
Låt mig höra era röster!
Tack för att ni ville komma idag,
men än viktigare: för att ni bryr er om den här stan.
Vareviga dag ser vi folk som kämpar här...
...för att hålla sina familjeföretag flytande.
Betala hyran.
Sen finns det människor som de här asen.
Hamilton-Sweeneys,
som köper hela kvarter snorbilligt.
De bygger lyxvåningar åt folk som är så rika
- att de inte ens bor där. - Det stämmer!
Det här är inte okej!
Nej!
Fan.
Jävla detox.
Och medierna vill förringa vår rörelse,
men de förstärker bara vårt meddelande.
Allright. Scientia potentia est.
Kunskap är makt.
- Säg efter mig. Kunskap... - Kunskap...
- Är makt! - Är makt!
Kunskap...
- Är makt! - Är makt!
Jag antar att denna ömkliga demonstration är hämnd för att jag avskedade dig.
Parsa och McFadden. De väntar oss där uppe.
Vi tar bara striden till dig.
En varning då:
William Hamilton-Sweeney III går snart ut genom dörren.
Han sa att han jobbar på nåt.
Ett nytt alster.
Vi får boka om det.
Han vill bevisa vår koppling till varandra
och tjejen i parken.
Jag tror att du vet vad jag ber dig göra.
Jag dödar inte folk.
Det är inte vad jag hört.
- Jag tar honom. - Spring. Följ efter honom.
Fortsätt.
Nicky? Vad fan?
Vänta! Vi hann inte reka!
Senare. Sol, med mig. Du, till hans ateljé.
Vad fan?
- Vår stad! - Vart tog han vägen?
- Vems stad? - Vår stad!
Hördu! Polis!
Hördu! Stanna!
Stanna!
Snuten är här för att tysta oss.
Ingen polis, yttrandefrihet!
Ursäkta.
- Åh, gud. - Minns du mig?
Du satt i handfängslen senast.
- Följde du efter mig? - Inte bara jag.
Du är väl på min sida, va?
Du tänker väl skydda mig?
- Hur vet jag att du tillhör de goda? - Jag har ju kostym på mig.
Och om du hjälper mig nu, så kan jag hjälpa dig lösa det här.
Jag kan hjälpa.
Ser man på.
Vilket lustigt sammanträffande.
- Så, hur är läget? - Inget vidare, Billy.
- Inget vidare. - Vad synd.
Vi ska av här.
Polis! Jag behöver era namn och svar på mina frågor.
Släpp mig, för fan!
Som du vill.
Fan. Håll upp dörren.
Ursäkta. Min vän är där framme.
Flytta på er!
Flytta på er.
Ur vägen.
Vad fan?
- Vill du ha stryk? - Lugna ner dig.
Det här är min pappas klocka.
Det är en Timex.
Den har bara sentimentalt värde.
Jag kan ta 16,99.
Varför skulle du gömma de här?
Två, tre, fyra, fem...
Hur många foton är det i en filmrulle?
- Tjugofyra. - Det är 21 här. Det saknas tre.
De kanske var dåliga. Ibland är de blanka eller suddiga.
Ibland glömmer folk linsskyddet på...
Nej, Sam tog inte bilder med linsskyddet på.
- Säg bara var de är! - Okej, lugn.
Jag har dem inte.
Nån kille gav mig en hundring för att kika på dem.
Han stoppade väl några i fickan.
Framkalla dem åt mig. Nu.
Vi framkallar inte enstaka bilder. Har du 16,99 till?
Dra åt helvete, Doug!
Vart ska du ta vägen?
Kom igen, du är för trött.
För jävla slut för att springa.
Förresten är det ingen poäng.
Gör vi verkligen det här?
Du sköt mig inte i T-banan. Du kommer inte skjuta mig här.
Du har rätt. Vi har känt varandra för länge för det.
Jag vill bara snacka.
Kom med ut en sväng.
Och snacka. Kommer du?
Efter dig.
Jag har faktiskt själv några frågor.
William, det är... jag.
Vem är du?
Vilket galleri jobbar du med?
Nej, nej. Låt bli.
Okej.
Hallå? Jag vill anmäla ett inbrott.
ENDAST STUDERANDE & PERSONAL ID KRÄVS
Ursäkta? Hallå.
Visste du att gentrifiering tvångsförflyttar en hel
socioekonomisk strata av stadsbor?
Inte intresserad. Tack.
Du kan väl kolla in vår litteratur?
Jag vill bara käka min pizza. Fråga nån annan.
Visst, men du kan läsa det sen.
Scientia potentia est.
- Kunskap är makt. - Stick, sa jag ju.
Förlåt.
Jag blir bara så entusiastisk ibland.
- Visst. - Och jag bara... Jag vet inte.
Förlåt att jag störde.
Det är till en grupputställning.
Typ en postpunkig hyperrealistisk vinkel på semiotik.
Väldigt fräck.
Jenny! Jag har med middag åt William.
Är det där rök?
Helvete! Ring larmcentralen!
Brunos bil är här! Var är han?
Herregud, vad händer?
Jag är i hörnet av Meserole och Bushwick Place.
Det brinner här.
Äntligen ensamma.
Det här var bättre.
Om det här verkligen blir mitt öde, så kan du väl ändå berätta?
Vad hände med tjejen?
Din lilla...
Prata fan inte om henne.
Du vet inte ett skit om Sam.
Fast det känns som att jag gör det.
Jag har läst allt hon skrivit.
Hon trodde faktiskt på ditt skitsnack, va?
Men hon följde inte med utför stupet.
Hon var för god.
Hon hade moral och gränser.
Hittade du dem?
Var det därför hon måste försvinna?
Nej, Sol!
Yo! Sol, låt det där vara. Kom nu.
Var är SG?
Jag hörde nån skrika. Jag tror han är instängd.
- Hjälp! - Vi måste hjälpa honom.
- Nej, vi måste härifrån. - Du lovade att ingen skadas!
Så fan heller. Vi kommer att skadas!
- Vi måste gå tillbaka! - Nej.
Vi kan inte lämna honom!
Vi måste gå tillbaka!
Vi måste rädda honom!
Vi måste dra med en gång.
Sam, kom nu.
Tyvärr, Billy.
Du kommer att dö utan några svar.
Tänker du bara döda mig?
Ledaren av ditt band?
Ledaren?
Du hoppade av.
- Det är mitt band nu. - Ditt band?
Jag tänker inte döda dig.
Jag tänker det.
Stopp! Kom ner, för fan.
Här.
Den låter för mycket.
- Jag såg dig fota. Ge mig filmen. - Okej! Släpp mig bara!
Sam!
Öppna dörren!
Ge mig filmen.
Sam, öppna dörren!
Okej. Men ta bara filmen.
Låt kameran vara. Snälla! Låt kameran vara!
Den var min mammas!
Fan.
En gång i tiden älskade jag honom.
Undertexter: Borgir Ahlström