BASERT PÅ BOKA AV GARTH RISK HALLBERG
Er du sikker på at det er greit? Jeg vil ikke at du skal havne i trøbbel.
Det er ikke greit, men blir vi tatt, var det verdt det.
Hei. Han er med meg.
Takk.
- Hva er dette? - Stedet hvor jeg er lykkelig.
Ok. Neste brett.
- Hjørnet? - Hjørnet. Forsiktig. Ned i stoppbadet.
- Samme vei, eller... - Opp. Vendt opp. Vendt opp.
- Veldig fint. - Fint.
Så likte Nicky gaven? Boken du ga ham?
Ja, det gjorde han.
Kult.
Ny tang, Charles.
Ikke bland kjemikaliene, ok?
Ok. Unnskyld.
Er du og Nicky mye sammen, eller...
Vi er vel det. Jeg prøver å tilbringe så mye tid som mulig med ham.
Jeg har mye å lære av ham.
Akkurat som du har mye å lære av meg.
- Er du klar for fiksérbadet? - Ja.
Takk.
Pass på å dytte det helt ned.
Du må avslutte sterkt.
Ok. Tjuefire bilder, svart-hvitt.
Det blir 16,99 pluss moms. Klare i morgen. Du betaler når du henter dem.
Kult. Da får jeg tid til å få tak i 16,99 dollar.
Jeg skal greie det, for filmrullen er verdifull.
- For meg, mener jeg. - Jaså?
Ja. Har vi en slags avtale, som en leges taushetsplikt?
Jeg har det med dr. Altschul, terapeuten min.
Akkurat. Definitivt ikke, men slapp av.
Jeg har sett alt. Nakenhet, lik, all slags sex.
Kan denne filmrullen slå det?
- Kan vi bare holde dette mellom oss? - Stillhetens kjegle, kompis.
Det er ingen hemmeligheter i New York.
Noen så noe, hørte noe.
Og man røyter døgnet rundt,
- etterlater fingeravtrykk... - Kroppsvæske.
Det er kameraer overalt. Kvitteringer, samtalelogger, parkeringsbøter...
- Berkowitz ble tatt pga. en parkeringsbot. - Nettopp. Byen vet det alltid.
Da jeg sa at jenta het Samantha Yeung, virket det ikke som ny informasjon.
Navnet er ikke offentliggjort, så hvordan visste du det?
På grunn av kona mi.
- Mener du ekskona di? - Hun er ikke eksen min ennå.
Regan sa at en NYU-student ble skutt i parken overfor huset til faren.
Det er 40 000 studenter på NYU.
Halvparten er jenter. Hvorfor trodde du det var henne?
Jeg trodde ikke nødvendigvis det var det, men jeg fikk lyst til å kontakte henne.
Da hun ikke svarte, dro jeg til studenthjemmet...
Byen vet det alltid.
Så dro jeg til sykehuset.
Jeg fikk ikke gå inn, men jeg hørte en sang hun liker, og da visste jeg det.
Hvor var du da Sam ble skutt?
Hjemme. Jeg var alene hjemme.
Ikke det beste alibiet, men ikke det verste.
- Vanskelig å bevise. - Også vanskelig å motbevise.
Dere kan spørre portneren. Byen vet det alltid, ikke sant?
Hvis det blir kjent at du hadde en affære med en tenåring,
har du mye å tape. Gir mening at du ville få henne til å holde kjeft.
Eller kanskje det ble slutt,
hun så på deg som en patetisk, middelaldrende klisjé,
og du likte det ikke.
Du mangler ikke motiv. Det eneste du trenger, er et våpen.
- Har du eid en pistol, Mr. Lamplighter? - En pistol? Nei.
Mr. Lamplighter, du kan dra.
Han kunne dra hele tiden. Han kom frivillig. Vi bare snakker.
- Han har ikke advokat. - Han ba ikke om en.
- Mr. Lamplighter, vær så snill. - Jeg...
Dette er over.
Du hørte sjefen.
Takk skal dere. Jeg håper dere finner ut hvem som skjøt henne.
Ikke mine ordre. Det kommer ovenfra.
Hvem er over deg?
Kom deg inn.
Jeg burde vel si "takk".
Man pleier å gjøre det når man blir reddet.
- Jeg ba ikke om din hjelp. - Du trengte ikke det. Du er familie.
Den pistolen du ga meg... Hvis jeg ikke hadde den lenger,
kan den spores tilbake til oss?
Har du mistet pistolen, eller har noen tatt den?
Var det Regan? Skjøt hun jenta av sjalusi?
Nei. Absolutt ikke.
Så hvem?
Lett samvittigheten din. Først kan du si hva som skjedde med ansiktet ditt.
Som om du ikke vet det. Som om de ikke jobber for deg.
Stopp bilen.
Stopp, vær så snill. Nå.
Jeg kan holde politiet unna deg.
Familien min er mitt ansvar. Jeg skal ta meg av dette.
Tilgi meg om jeg ikke har så stor tro på sjansene dine.
Kan du åpne døren?
Lås opp.
Jeg er her hvis du ombestemmer deg. I hvert fall til jeg ombestemmer meg.
Det har å gjøre med familien Hamilton-Sweeney.
Jeg må finne ut mer om de folkene.
Bruk mindre tid på å runke i kopper og les avisen.
Rike i generasjoner.
Bygget silhuetten vår. Har innflytelsesrike venner.
Dette er familiens overhode.
Milliardær med stor M.
Han er siktet for noe økonomisk kriminalitet
som jeg ikke helt skjønner, men det er en stor sak.
Hva om det er sammenhengen? Glem sjalusi eller å få Sam til å tie om affæren.
Kanskje det er bedriften.
Gjennom Lamplighter hørte hun kanskje om noe hun ikke skulle høre om.
De rike jævlene gjør hva som helst for at faren ikke skal havne bak lås og slå.
I morgen kan vi dra tilbake til kontoret og stille noen spørsmål.
Finne en misfornøyd ansatt som er villig til å snakke.
Ingen er så lykkelige. De skjuler noe.
Kom igjen, Sam. Hva prøver du å fortelle meg?
Selvfølgelig.
Amory Gould, ditt rasshøl.
Hvorfor er det min skyld at Charlie er borte?
Problemet er ikke at han er borte, men at han var her.
- Kan ikke stole på ham. - Du stoler ikke på noen, Sol.
Fordi verden er full av forrædere.
Jeg liker å bo her. Jeg tror på det vi gjør.
- Gjør ikke jeg det? Hva har jeg gjort... - Se hvem jeg fant utenfor.
Hei. Hvor faen har du vært, gutt?
- Jeg bare gikk en tur. - En tur? Du er etterlyst, for faen.
Ingen så meg, ok? Herregud.
Jeg er frustrert over at jeg ikke finner ut noe om Sam, så jeg ville klarne hodet.
Er det klart nå?
Ja, absolutt.
DT, hent noen øl.
Charlie, jeg er fisk, og du kan ikke lure en fisk.
Jeg kan se sjelen din.
Jeg tror ikke det er sant.
Ok, greit.
Men jeg vet at hodet ditt ikke er klart. Det er jævlig overskyet.
Jeg skal ikke lyve for deg. Da jeg dro, vurderte jeg å bare dra hjem.
Til fots, om nødvendig. Bare komme meg tilbake til Flower Hill.
Hvorfor dro du ikke?
Bortsett fra at det tar sju timer å gå dit?
Jeg bare innså på en måte at jeg ikke har noe å dra tilbake til.
Jeg har gitt opp mitt gamle liv.
Dette er hjemmet mitt nå.
Så velkommen hjem, Charlie.
Han lyver.
Han vet noe, eller har en jævlig sterk mistanke.
Endelig ser du hva jeg mener.
Bokomslaget er revet av. Noen sider er borte.
Sam brukte bøkene som dagbøker. Gudene vet hva hun skrev ned.
Nick.
Hva faen? Ikke gjør det.
Du skremte vettet av meg. Ikke forstyrr meg når jeg jobber.
- For deres og min sikkerhet. - Vi har et problem.
Takk og pris. Jeg var usikker på om du kom til å komme hjem.
- Hvor er Will? - Han sover. Det er sent.
Hva skjedde?
De lot meg dra. Jeg sa ingenting. Ikke noe de ikke visste alt.
Hva mer er det?
De...
Jeg hadde en pistol. Jeg gjemte den i skapet. I en veske.
Den var ikke ladd, men jeg hadde ammunisjon.
Du hadde en pistol i huset.
Den pistolen...
...er borte.
Og med mindre noen fremmede brøt seg inn og stjal bare den...
Vent... Herregud.
Will visste om forholdet mitt til Sam. Hvis han fant pistolen...
Ja, han kunne vel ha sneket seg ut,
men tror vi virkelig at...
Visste han at jeg skulle på festen?
Ja.
Kanskje han var ute etter meg, men fant henne i stedet.
Han kan ha visst hun ville snakke med meg. Hun kan ha ønsket å snakke om Will.
Nei.
Hva er det vi sier?
Er det mulig?
Selvfølgelig ikke, men er det ikke det alle foreldre sier?
Du så moren til Klebold-gutten på TV.
Hvem vet? Hvem vet, for faen?
Vi må snakke med ham. Vi må spørre ham rett ut.
Ja.
Men i morgen.
Jeg er så jævlig sliten.
- Du trenger ikke å sove på sofaen. - Jeg har ikke noe imot det.
Ikke jeg heller.
Unnskyld at jeg forstyrrer, men jeg har en nyhet.
En gruppe kunstnere skal ha en gatekunstutstilling snart.
Jeg tenkte at dine teite "spot"-skilt
kunne funke i konteksten. Som ordspill og... Jøss.
Jeg forstyrrer faktisk. Hva er dette nye verket du jobber med?
William, det er helt ulikt alle andre kunstverk du har laget.
Det er fordi det ikke er kunst. Det er livet.
Jenta i parken etterlot ledetråder til meg. Hun var på sporet av noe.
En forbindelse mellom min tidligere bandkamerat og min families bedrift.
Svaret på hvem som skjøt henne, er her et sted.
Eller det vil være her snart. Gjør som du vil med skiltene.
Jeg var høy da jeg lagde dem. De er jævlig dumme.
"Jævlig dumme" selger godt for tiden, skatt.
Hvis jeg ikke er her, har du nøkkel.
Du kan bare gå inn.
Skal du et sted?
Jeg er endelig klar for å konfrontere demonene mine.
Vel, demonen min.
Ok, jeg har aldri skjønt gåtene dine,
men hvis mysteriet inspirerer deg til å skape, så er det bra. Ok?
Jeg finner veien ut selv.
- Du. - Ja?
Du vet vel at jeg ikke hadde...
...vært her uten deg, ikke sant? Jeg hadde vært død.
Selvmord, en skitten nål, pesten.
Gode venner, rene nåler og et hav av kondomer.
Det er sånn vi alle overlevde. Ok?
De tidlige samtalene med faren din var vanskelige,
men til slutt var han lettet over at noen passet på deg.
Vel, du godtok mye dritt etter det.
Samme hva de sa i Artforum,
- mente du aldri at jeg var et geni. - Jeg mente aldri at du måtte være det.
Genier dør unge.
Og jeg tror at du blir en veldig flott gammel mann.
Will, du må stole på at du kan fortelle oss hva som helst,
og at vi fortsatt vil være glad i deg.
Det er jobben vår som foreldre å beskytte deg.
Skjønner du det?
Jeg tror du fant pistolen min.
Jeg tror du tok den, og jeg frykter at du brukte den.
Jeg er lei for det.
Will.
Jeg fant pistolen.
Jeg tok den, men du merket det ikke.
Så sendte jeg brevet til mamma.
Vi flyttet ut, men du sa fortsatt ingenting.
Bare teite ting om at folk noen ganger er bedre foreldre hvis de ikke er gift.
Du ville at faren din skulle vite at du visste det.
Og jeg ville bare vite hvordan det føles å trykke på avtrekkeren.
Jeg trodde ikke jeg ville treffe den.
Treffe hva?
Fuglen.
Og hva skjedde så?
Jeg ble kvalm.
- Jeg ble redd og dro hjem. - Du dro aldri til parken.
- Central Park. Du dro ikke... - Nei.
Jeg sverger.
Hvor er pistolen nå, vennen?
Jeg kastet den under huset vårt. Huset vårt i Brooklyn.
Det er greit.
Fant du det du lette etter?
Hei. Jeg trodde du hadde dratt alt.
Jeg skulle bare ta litt for å handle inn mat.
- Tenkte dere var sultne. - Jeg ombestemte meg.
Du burde bli med oss.
Sa du ikke at det kommer til å være reportere og fotografer der?
Jeg er etterlyst. Det er ikke trygt.
Det var derfor jeg kjøpte denne til deg.
Kom igjen.
Det er en Bloomberg-maske. Det er morsomt, ikke sant?
Kom igjen, Charlie.
Alle venter. Kom igjen.
- Er du sikker? - Ja. Bare kvitt deg med den.
- Jeg er glad vi gjorde dette sammen. - Ja.
Det er definitivt et av mine fem beste øyeblikk. Ja.
Da jeg ble ferdigutdannet, bryllupsdagen vår, da barna mine ble født,
og den gangen eksen min og jeg kvittet oss med et mulig bevismateriale
i saken hvor tenåringselskerinnen hans ble skutt.
Hvis du tror at denne dagen er en slags seier, så er du gal.
Hei. Navnet mitt er på bygningen, og jeg vil gjerne opp dit.
- Selvfølgelig. - Takk.
Så ryktene er sanne.
For en overraskelse.
Hallo, Amory.
Du har ikke forandret deg siden forrige gang jeg så deg.
Pilates, proteiner og en viss lege i Baden-Baden.
Akkurat. Jeg mente at du så ut som en hyklersk, svikefull kødd da,
og det gjør du fortsatt nå.
William, like bitende og sjarmerende som alltid.
Vil du gå inn?
- Slå deg ned. - Nei, jeg blir ikke værende.
Det var synd.
Jeg nyter å tilbringe tid med parasitter som kaster bort privilegiet sitt
og bruker sarkasme for å skjule misbruket sitt.
Hvis jeg bare hadde vært født på din side av byen,
kunne du og jeg ha kjempet side om side nå.
Det var forresten sarkasme for å skjule misbruket mitt.
Hva faen vet du om hvor jeg kommer fra?
Du har alltid vært ett pennestrøk unna jackpoten.
Det er derfor du er her, ikke sant? På grunn av din fars problemer?
Du er her for å kreve det som er ditt,
eller i hvert fall for å stoppe demonbroren fra å kreve det.
Jeg vet hva du kaller meg.
Og jeg vet at du aldri kvittet deg med stemmeretten din.
Jeg bryr meg ikke om denne bedriften. Har aldri brydd meg. Vil aldri bry meg.
Jeg er her for å løse et mysterium.
Jenta som ble skutt i Central Park, elsker bandet mitt.
Familien Hamilton-Sweeney kjøper opp masse utbrente bygninger i Bronx.
Nicky Chaos kjenner jenta.
Og på en rar, forvridd måte som jeg snart skal finne ut,
kjenner Nicky også deg.
Jeg vet du er for smart til å si noe dumt nå.
Jeg er her fordi det føles så godt
å se deg inn i de små øynene dine
og fortelle deg at jeg endelig skal knuse deg, drittsekk.
Jeg kjenner jentas verden, jeg kjenner din verden,
og jeg snakker jevnlig med politiet. Jeg jobber med mitt beste verk så langt.
Et gigantisk, vakkert collagemaleri som forteller hele historien.
Og akkurat der, i midten...
...skal jeg ha politibildet ditt.
Du har blitt advart.
Skal jeg hilse faren din?
Jeg vet du ikke har holdt kontakt med ham, men han har ikke så mye tid igjen.
Jeg har hørt det.
Men han er ikke død ennå.
Hvem vet? Når du er borte, kan vi kanskje bli en familie igjen.
- Hva nå? - Beklager at jeg forstyrrer, Mr. Gould,
men det er noe som foregår utenfor.
- Hva da? - Ikke sikker. En demonstrasjon?
Ja! Takk, alle sammen!
Få høre dere rope.
Tusen takk for at dere kom hit i dag,
og for at dere bryr dere om denne byen.
Hver eneste dag ser vi folk på gaten som sliter.
Ja!
De prøver bare å holde familiebedriften i live.
Betale leien.
Og så er det folk som disse drittsekkene.
Familien Hamilton-Sweeney.
De sikrer seg hele kvartal i byen for en slikk og ingenting.
De bygger luksusleiligheter til folk som er så rike
- at de ikke engang bor der. - Det stemmer!
- Det er ikke greit! - Nei!
Faen.
Jævla avrusning.
Og mediene vil gi bevegelsen vår et dårlig omdømme.
Men det eneste de gjør, er å forsterke budskapet vårt.
Ikke sant? Scientia potentia est.
Kunnskap er makt.
- Gjenta etter meg. Kunnskap er makt!
- Kunnskap er makt! - Kunnskap er makt!
- Greit! Hei, hei! - Yo!
Denne ynkelige demonstrasjonen er vel en hevn for at jeg sparket deg.
...må vekk nå!
Etterforsker Parsa og McFadden. De venter oss.
- Vi bringer kampen til døren din. - Her er en advarsel.
William Hamilton-Sweeney III går snart ut den døren.
- Hå, hå! - Hå, hå!
Han nevnte noe han jobber med. Et nytt maleri.
Vi må utsette møtet.
Han er fast bestemt på å bevise at vi har en forbindelse til hverandre,
og til jenta i parken.
Du vet nok hva jeg ber deg om å gjøre.
- Hå, hå! Hamilton-Sweeney må vekk nå! - Jeg dreper ikke folk.
Ikke det jeg har hørt.
Hå, hå! Hamilton-Sweeney må vekk nå!
- Hei, hei! Hå, hå! - Hei, hei! Hå, hå!
Hamilton-Sweeney må vekk nå!
- Hei, hei! Hå, hå! - Hei, hei! Hå, hå!
Hamilton-Sweeney må vekk nå!
- Hei, hei! Hå, hå! - Hallo?
Jeg er på saken.
- Hei, hei! Hå, hå! - Følg etter ham!
Bare fortsett.
Nicky? Hva i helvete?
Vi fikk ikke undersøkt bygningen!
Vi kommer tilbake. Sol, bli med meg. Du, til atelieret hans!
Faen!
- Vår by! - Hvor dro han?
- Hvem sin by? - Vår by!
Hei. Politi!
Hei! Stopp!
- Stopp! Hei! - Hei. Purken er her for å stoppe oss.
Ingen purker, ytringsfrihet!
Å, faen!
Unnskyld meg.
- Herregud. - William. Husker du meg?
Du var lenket til bordet til partneren min.
- Fulgte du etter meg? - Ja, og jeg er ikke den eneste.
Ok. Du er på min side, ikke sant? Du vil vel beskytte meg?
- Hvordan vet jeg at du er den snille? - Jeg har på meg dress, så...
Hvis du hjelper meg vekk herfra, kan jeg hjelpe deg med å løse saken.
Greit? Jeg kan hjelpe.
Mine herrer.
Hva er sannsynligheten?
- Hvordan går det? - Ikke så bra, Billy.
- Ikke så bra. - Det var synd.
- Dette er vårt stopp. - NYPD.
Gi meg noen navn og svar med en gang.
Slipp meg, for faen!
Som du vil, frue.
Faen. Hold døren åpen.
Unnskyld meg. Beklager. Vennen min er der fremme.
- Unnskyld. Beklager. - Yo, flytt dere. Folkens, flytt dere.
Unna vei.
Hva faen? Flytt deg!
Unnskyld.
- Vil du prøve deg? - Ro deg ned, for faen.
Dette er min fars klokke.
Det er en Timex.
Den har kun sentimental verdi.
Jeg godtar 16,99.
Hvorfor gjemte du disse?
To, tre, fire, fem...
Hvor mange bilder er det i en filmrull?
- Tjuefire. - Det er 21 her. Tre mangler.
Kanskje tre ikke var gode. De kan være tomme eller uskarpe.
Folk kan glemme å ta av objektivlokket.
Nei, Sam tok ikke bilder med objektivlokket på, ok?
- Fortell meg hvor de er! - Ro deg ned. Jeg har dem ikke.
En fyr ga meg 100 dollar for å ta en titt. Han må ha stjålet noen av dem.
Fremkall dem for meg. Nå.
Vi fremkaller ikke enkeltbilder. Har du 16,99 dollar?
Faen ta deg, Doug!
Hvor skal du dra?
Du er for sliten.
For ødelagt til å løpe.
Og hva er vitsen?
Skal vi gjøre dette?
Du skjøt meg ikke på en full T-bane, så du skyter meg ikke her.
Du har rett. Vi har for mye historie for det.
Jeg vil bare snakke.
Gå en tur med meg.
Snakke. Kan du gå med meg?
Etter deg.
Ja, jeg har også noen spørsmål, Nicky.
William, det er... meg.
Hvem er du?
Hvilket galleri jobber du for?
Nei. Ikke gjør det.
Ok.
Hallo? Ja. Jeg vil melde fra om en inntrenger...
Faen!
ADGANG KUN FOR STUDENTER OG ANSATTE
Unnskyld. Hei.
Visste du at gentrifiseringen trenger vekk et helt
sosioøkonomisk samfunnslag i byen?
- Ikke interessert. Takk. - Du kan i det minste se på litteraturen.
Jeg vil bare spise i fred, ok? Finn noen andre.
Du kan lese det senere.
- Scientia potentia est. Kunnskap er makt. - Dra til helvete, sa jeg.
Jeg er lei for det.
Jeg bare brenner så sterkt for det, ikke sant?
- Ja. - Jeg bare... Jeg vet ikke.
Beklager at jeg forstyrret.
Til Deitch Projects-utstillingen.
- Ja. - En slags post-punk,
hyperrealistisk tolkning av kultursemiotikken. Veldig freidig.
Jenny, hei. Jeg skal overraske William med middag.
Er det røyk?
Fy faen! Ring 911!
- Brunos bil er her. Hvor er Bruno? - Herregud, hva foregår?
Brann.
- Jeg er på Meserole og Bushwick Place. - Hva?
Jeg må melde fra om en brann.
Endelig alene.
Det var bedre.
Hvis dette virkelig er veis ende for meg, så fortell meg i det minste historien.
- Hva skjedde med jenta, Nicky? - Din lille...
Ikke snakk om henne, for faen. Du vet ikke en dritt om Sam.
Jeg føler at jeg gjør det.
Har lest alt hun skrev.
Hun falt virkelig for det du sa. Men hun ville ikke følge deg utfor stupet.
Nei, hun var en snill pike. Hun hadde moral, grenser.
Fant du dem?
Var det derfor hun måtte vekk?
Nei, Sol!
Yo! Sol, la den dritten være. Kom igjen.
Yo, hvor er SG?
Jeg hørte noen skrike på bakrommet. Jeg tror han er fanget.
- Hjelp! - Vi må hjelpe ham.
- Nei, vi må vekk herfra. - Hjelp!
- Du lovet at ingen skulle bli skadet! - Faen!
Vi kommer til å bli skadet.
- Vi må gå tilbake! - Nei.
- Vi kan ikke forlate ham! - Sam!
Vi må gå tilbake!
Vi må redde ham!
Nicky, vi må dra nå.
Sam, kom.
FRANKS SPORTSFORRETNING
Beklager, Billy.
Du blir nødt til å dø uten svarene du higer etter.
Skal du bare drepe meg?
- Skal du bare drepe lederen av bandet? - Lederen? Du sluttet.
- Det er mitt band nå. - Ditt band?
Hei, hør her. Jeg skal ikke drepe deg.
Jeg skal det.
Hei. Kom deg ned, for faen.
- Her. - Det vil bråke for mye.
- Jeg så at du tok bildet. Gi meg filmen. - Ok, bare slipp meg.
Sam!
Sam, åpne døren!
Gi meg filmen, Sam.
Sam, åpne døren!
Ok. Ta filmen, men la kameraet være. Vær så snill, la kameraet være!
Det tilhørte moren min!
Pokker.
En gang i tiden elsket jeg faen meg den fyren.
Tekst: Espen Stokka