PAGAL GARTO RISKO HALBERGO ROMANĄ
Ar tikrai galima?
Nenorėčiau, kad tau kliūtų.
Žinoma, kad negalima,
bet tai verta rizikos.
Sveiki. Jis - su manim.
Ačiū.
- Kas čia? - Mano laimės kambarys.
Gerai. Dabar į kitą.
- Už kampo? - Kampas.
- Taip. - Švelniai. Į „stop“ vonelę.
- Taip pat arba... - Kelk.
- Gerąja puse į viršų. - Į viršų?
- Labai gražu. - Gražu.
Ar Nikiui patiko dovana?
Ta knyga, kurią jam pirkai?
Taip, patiko.
Geras.
Kitą pincetą, Čarlzai.
Chemikalų nemaišome, aišku?
Gerai. Atleisk.
Ar jūs su Nikiu daug bendraujate, ar...
Taip.
Stengiuosi su juo praleisti kuo daugiau laiko.
Jaučiu, kad galiu iš jo daug ko pasimokyti.
Kaip tu - iš manęs.
Pasiruošęs vandens vonelei?
Taip.
Ačiū.
Svarbu panardinti ją visą.
Reikia užbaigt stipriai.
24 nespalvoti kadrai.
Bus 16,99 dol. su mokesčiais. Rytoj bus. Mokėsi, kai paimsi.
Gerai. Turėsiu laiko gauti 16,99 dol.,
o aš juos gausiu, nes ši juosta labai vertinga.
Man, noriu pasakyt.
Taip?
Taip. Ar tarp mūsų galios koks susitarimas,
kaip tarp ligonio ir gydytojo, dėl konfidencialumo?
Toks galioja tarp manęs ir dr. Altšalo, mano psichologo.
Supratau. Tikrai ne, bet būk ramus.
Aš mačiau viską. Nuogybes, lavonus, įvairų seksą.
Ar čia gali būt kas baisiau?
Prašau, gal tai gali likt tik tarp mūsų?
Pažadu tylėti, brolau.
Niujorke paslapčių nebūna.
Kažkas vis tiek kažką girdi ar mato.
Plius, jūs visada po savęs paliekate plaukų ir skaidulų,
- piršto atspaudų... - Kūno skysčių.
Visur - vaizdo kameros.
Kredito kortelių išrašai, telefonų išklotinės, baudos...
Berkovitzą išdavė bauda už parkavimą.
Būtent. Miestas viską žino.
Kai pranešiau jums, jog pašauta mergina - Samanta Jeng,
jūsų tai pernelyg nenustebino.
Jos pavardė nebuvo viešinama, tad iš kur žinojote?
Žmona pasakė.
Buvusi žmona, norėjote pasakyti?
Ji dar nėra buvusioji.
Rigan pasakė, kad parke ties 4-a gatve, priešais jos tėvo namus
buvo pašauta NU studentė.
NU mokosi 40 000 studentų.
Maždaug pusė jų - merginos. Kodėl pamanėte, kad tai būtent ji?
Pi-pirma nemaniau, kad tai ji, todėl ėmiau jos ieškoti.
Kai ji neatsakė į mano skambučius, nuėjau į jos bendrabutį...
Miestas viską žino.
Tada nuėjau į ligoninę.
Laikraštyje rašė, kurioje. Manęs neįleido,
bet iš vienos palatos sklido jos mėgstama daina, taip supratau.
Kur jūs buvote, kai buvo šauta į Sam?
Namie. Buvau namie, vienas.
Ne pats geriausias alibi, bet ir ne blogiausias.
- Sunku jums bus tai įrodyti. - O mums bus sunku paneigti.
Galite paklausti mano durininko. Miestas visada žino, tiesa?
Jei jūsų romanas su paaugle iškiltų į viešumą,
jūs daug ko netektumėte.
Logiška, kad norėjote ją nutildyti.
O gal jis pasibaigė,
ir ji jus pavadino apgailėtinu, tipiniu vidutinio amžiaus diedu,
ir jums tai nepatiko.
Motyvų jums netrūksta. Jums tereikia ginklo.
Ar esate turėjęs ginklą, pone Lamplaiteri?
Ginklą? Ne.
Pone Lamplaiteri, galite eiti.
Jis galėjo išeiti bet kada. Jis čia - sava valia. Tai tik pokalbis.
- Jis be advokato. - Jis jo neprašė.
Pone Lamplaiteri, prašau.
Aš...
Pokalbis baigtas.
Girdėjote bosą.
Ačiū už jūsų laiką. Tikiuosi, surasite, kas į ją šovė.
Tai ne aš. Man liepta iš viršaus.
O kas virš jūsų?
Lipk.
Spėju, turiu tau padėkoti.
Taip paprastai daroma, kai kas nors išgelbėja tavo kailį.
Aš tavęs to neprašiau.
Ir nereikėjo. Tu - šeimos narys.
Tas ginklas, kurį man davei, jei jis dingtų,
ar jį galima būtų susieti su vienu iš mūsų?
Tu jį pametei ar kas nors paėmė?
Gal Rigan? Ar ji šovė į tą merginą iš pavydo?
Ne. Žinoma, kad ne.
Tuomet kas?
Atverk širdį ir pradėk nuo to, kas nutiko tavo veidui?
Lyg nežinotum. Lyg jie tau nedirbtų.
Sustok.
Prašau sustoti. Čia.
Galiu padaryti taip, kad policija nuo tavęs atstotų.
Mano šeima - mano atsakomybė. Aš pats ja pasirūpinsiu.
Atleisk, jei abejoju, jog tau tai pavyks.
Galima atidaryt dureles?
Atrakink.
Jei apsigalvosi, kreipkis. Bent jau kol aš neapsigalvojau.
Sakau tau, tai susiję su Hamiltonais-Svyniais.
Turiu sužinot daugiau apie juos.
Mažiau masturbuok į indelius, verčiau skaityk laikraščius.
Kelios kartos turčių.
Pastatę daugybę dangoraižių. Daug draugų valdžioje.
Jis - šeimos galva.
Tikrų tikriausias milijardierius.
Jam pateikti kaltinimai dėl kažkokio finansinio nusikaltimo,
kurio nesuprantu, bet tai - rimta.
Kas, jei čia ir yra esmė?
Pamiršk pavydą ar tai, kad Sam nutildė, jog nepliurptų apie romaną.
Gal tai dėl verslo?
Gal per Lamplaiterį
ji kažką sužinojo, ko neturėjo sužinoti?
Tokie turčiai padarys viską,
kad tik tėtušis nesėstų į cypę.
Gal rytoj nueikime į jų kontorą pasikalbėti.
Gal rasim vieną kitą nepatenkintą darbuotoją.
Tokių laimingų žmonių nebūna. Jie kažką slepia.
Nagi, Sam. Ką nori man pasakyti?
Žinoma.
Eimoris Guldas, šunsnukis.
Kodėl aš kalta, jog Čarlis išėjo? Aš jam - ne auklė.
Blogai ne tai, kad jis išėjo.
Blogai, kad jis čia iš viso atsirado.
- Juo negalim pasitikėti. - Tu niekuo nepasitiki, Solai.
Taip, nes pasaulis pilnas išdavikų.
Man patinka čia gyvent. Aš tikiu tuo, ką darom.
O aš ne?
- Ką aš dariau visą šį... - Žiūrėkit, ką radau lauke.
Kur buvai, bliamba?
- Vaikščiojau. - Vaikščiojai? Tu - ieškomas, bliamba.
Niekas manęs nematė, gerai? Jėzau.
Mane nervina, jog nieko neaiškėja
apie Sam įvykį, todėl, pamaniau, pravalysiu galvą.
Ar ji dabar švari?
Taip.
DT, paduok alaus.
Čarli, aš - žuvys, o žuvų neapgausi.
Jos mato tavo sielą.
Su visa pagarba, aš nemanau, kad tai tiesa.
Gerai jau.
Bet matau, kokia tavo galva. Ji nė velnio nešvari.
Nemeluosiu tau.
Išėjęs, galvojau grįžt namo.
Pėsčiomis.
Kad tik grįžčiau į savo Flauer Hilą.
Tai ko negrįžai?
Išskyrus tai, jog tektų eiti septynias valandas?
Tiesiog
suvokiau, kad neturiu ko ten grįžti.
Atsisveikinau su senu savo gyvenimu.
Mano namai dabar čia.
Tuomet sveikas sugrįžęs namo, Čarli.
Jis meluoja.
Jis kažką žino arba įtaria, bliamba.
Pagaliau matai tą patį, ką ir aš.
Viršelis nuplėštas. Nėra kelių puslapių.
Kartais Sam rašinėdavo knygose.
Kas žino, ką ji čia parašė?
Nikai.
Bliamba! Nedaryk taip.
Velniškai mane išgąsdinai.
Sakiau, kad netrukdytum, kai dirbu.
Jūsų ir mano saugumo labui.
Mes turim bėdą.
Ačiū Dievui.
Nežinojau, ar pareisi namo.
Kur Vilas?
Miega. Jau vėlu.
Kas nutiko?
Mane paleido. Nieko nesakiau. Nieko, ko jie jau nežinojo.
O ką dar galima žinoti?
Jie...
Aš turėjau ginklą.
Buvau paslėpęs spintoje, krepšelyje.
Neužtaisytą, žinoma, bet ten ir šovinių buvo.
Namuose laikei ginklą.
To ginklo...
nebėra.
Ir jei mūsų neapiplėšė svetimi,
paėmę tik jį...
Palauk... O Dieve.
Vilas žinojo apie mano santykius su Sam.
Jei jis rado ginklą...
Taip, aš...
Spėju, jis galėjo jį nugvelbti,
bet ar mes tikrai manom, kad...
Jis žinojo, kad eisiu į tą vakarėlį?
Taip.
Jis galėjo tykoti ten manęs, o rado ją.
Gal jis žinojo, kad ji norėjo su manim pasikalbėti.
Gal ji norėjo pakalbėti apie Vilą.
Ne.
Ką mes kalbame?
Ar tai gali būti?
Žinoma, kad ne, bet ar ne tai sako visi tėvai?
Pati matei tą Kleboldo vaiko mamą per TV.
Kas žino, bliamba?
Turim pakalbėt su juo. Turim jo paklaust tiesiai šviesiai.
Taip.
Bet rytoj.
Aš mirtinai nusikalusi.
Tau nebūtina miegot ant sofos.
Ne, aš nieko prieš.
Aš - irgi.
NUOTRAUKOS FOTOCENTRAS, RYTŲ 4-OJI G.
Atleisk, kad trukdau, bet turiu naujieną.
Rengiama gatvės meno paroda.
Ir pamaniau, gal tas tavo kvailas ženklas
įsilies į bendrą kontekstą, kaip tavo žodžių žaismas ir...
Aš iš tiesų trukdau.
Koks čia kūrinys?
Viljamai, tai...
Nė kiek nepanašu į jokį tavo lig šiolei tapytą darbą.
Nes tai - ne menas, o gyvenimas.
Toji mergina iš parko paliko man užuominas.
Ji kažką žinojo,
kažką, kas siejo buvusios mano grupės narį ir šeimos verslą.
Atsakymas, kas į ją šovė, yra kažkur čia.
Arba tuoj atsiras.
Daryk ką nori su tais ženklais.
Aš juos dariau apkvaitęs.
Jie - velniškai buki.
Taip, „velniškai bukus“ šiais laikais perka, mielasis.
Jei manęs čia nebus, turi raktą.
Gali pats čia ateiti.
Tu kažkur eini?
Regis, pagaliau esu pasirengęs susitikt su savo demonais.
Su savo demonu.
Aš nesuprantu, kai kalbi mįslėmis,
bet jei ši paslaptis tave įkvepia kūrybai,
tuomet gerai. Girdi?
Išeisiu pats.
- Ei. - Taip?
Juk žinai, kad manęs nebūtų...
gyvo, jei ne tu, tiesa?
Manęs nebūtų.
Savižudybė, nešvari adata, maras.
Geri draugai valo adatas ir pakiša prezervatyvus.
Tokiu būdu mes visi išgyvenam, aišku?
Pradžioje pokalbiai su tavo tėčiu buvo sunkūs, bet, žinai,
galiausiai jis nurimo žinodamas, kad tavim kažkas rūpinasi.
Tau teko daug iškęsti.
Kad ir ką jie ten rašė tame „Artforum“,
tu nemanei, kad esu genijus.
Aš nemaniau, kad turi juo būti.
Genijai miršta jauni.
O aš tikiu, kad iš tavęs išeis puikus senukas.
Vilai, žinok, jog tu mums gali sakyti viską,
ir mes vis tiek tave mylėsim.
Mūsų, kaip tėvų, darbas tave ginti.
Supranti?
Aš manau, tu radai mano ginklą.
Manau, kad paėmei jį, ir aš bijau, kad tu jį panaudojai.
Aš atsiprašau.
Vilai.
Aš radau ginklą.
Paėmiau jį, o tu to nepastebėjai.
Tada išsiunčiau laišką mamai.
Mes išsikraustėme, o tu vis tiek nieko nesakei.
Tik kažkokias nesąmones apie tai,
kad žmonės būna geresniais tėvais, jei nėra susituokę.
Tu norėjai, kad tėtis žinotų, jog tu žinai.
Ir aš norėjau pajusti, ką reiškia paspaust gaiduką.
Bet aš nemaniau, kad pataikysiu.
Pataikysi į ką?
Į paukštį.
Ir kas tada?
Mane supykino.
Išsigandau ir parėjau namo.
Tu nėjai į parką.
- Į Centrinį parką. Tu nėjai... - Ne.
Prisiekiu.
Kur tas ginklas dabar, mielasis?
Numečiau jį po mūsų namu Brukline.
Gerai, viskas gerai.
Randi, ko ieškai?
Sveikas. Maniau, tu išėjai.
Ketinau paimt pinigų maistui nupirkti.
- Maniau, gal norėsit pavalgyt. - Aš persigalvojau.
Manau, tau derėtų eiti su mumis.
Juk sakei, kad ten bus reporterių ir fotografų, ir...
Manęs juk ieško policija. Nebus saugu.
Todėl tau nupirkau šitą.
Nagi.
Blumbergo kaukė.
Juokinga, tiesa?
Eime, Čarli.
Visi laukia. Eime.
Neabejoji?
Taip. Atsikratyk jo.
Džiaugiuosi, kad padarėme tai kartu.
Taip.
Kokia džiugi akimirka.
Taip.
Diplomų įteikimas, mūsų vestuvių diena,
vaikų gimimas,
paskui mes su buvusiuoju atsikratome galimu įkalčiu
jo paauglės meilužės pašovimo byloje.
Jei manai, kad tai kažkokia pergalė, esi beprotis.
Labas, mano pavardė - ant pastato, ir aš norėčiau pakilt į viršų.
- Žinoma. - Ačiū.
Gandai pasitvirtino.
Kokia staigmena.
Sveikas, Eimori.
Atrodai nė kiek nepasikeitęs nuo tada, kai matėmės paskutinį kartą.
Pilatesas, baltymai ir gydytojas Baden Badene.
Tiesa.
Turėjau omeny, jog atrodei kaip dviveidis melagis niekšas,
toks atrodai ir dabar.
O tu - toks pat žavingas aštrialiežuvis.
Užeisi?
Prisėsk.
Ne, aš trumpam.
Gaila.
Man patinka leisti laiką su parazitais, kurie švaisto savo privilegijas,
o sarkazmu pridenginėja savo subadytas venas.
Taip, jei būčiau gimęs tavo rajone,
mes dabar veiktume išvien.
Tavo žiniai, tai - sarkazmas, dengiantis mano venas.
Ką, po galais, išmanai apie mano rajoną?
Tave ir aukso puodą skyrė vos vienas rašiklio brūkštelėjimas,
dėl to tu čia atėjai, tiesa?
Tavo tėvo verslui gresia bėdos.
Atėjai pareikalaut savo dalies,
ar bent sulaikyt brolį demoną, kad jis jos neatimtų.
Žinau, kaip mane vadinat.
Ir aš žinau, kad savo balso teisės neatsisakei.
Man nusispjaut į verslą.
Visada taip buvo ir visada bus.
Aš noriu išaiškinti detektyvą.
Mergina, pašauta Centriniame parke - mano grupės gerbėja.
Hamiltonai-Svyniai supirkinėja sudegusius pastatus
Bronkse.
Nikis Chaosas pažįsta tą merginą.
Ir kažkokiu keistu ir nešvariu būdu,
kurį netrukus išaiškinsiu,
Nikis, jis pažįsta ir tave.
Žinau, kad esi gudrus, ir dabar nieko nesakysi.
Man nepaprastai gera,
žiūrint į tavo mažytes gudrias akytes,
ištarti, jog pagaliau aš tave sunaikinsiu, šūdžiau.
Aš pažįstu tos merginos pasaulį, pažįstu ir tavo,
ir farams galiu paskambint bet kada.
Šiuo metu kuriu geriausią savo darbą.
Milžinišką, nuostabų koliažą,
kuriame atspindėta visa ši istorija.
O pačiam centre, numeris pirmas
bus tavo nuotrauka iš policijos bylos.
Manyk, kad aš tave įspėjau.
Ar man perduot linkėjimų tavo tėvui?
Žinau, kad nesi laukiamas,
bet jam liko nedaug.
Girdėjau.
Bet jis dar gyvas.
Kas žino?
Gal kai tavęs neliks, mes ir vėl galėsim būt šeima?
- Kas dabar? - Atleiskite, pone Guldai,
bet mums pranešė, jog prie pastato kažkas vyksta.
- Kas? - Nežinau tiksliai. Gal protestas?
Ačiū visiems!
Patriukšmaukime.
Ačiū, kad atėjote čia šiandien,
bet ypatingai ačiū už jūsų neabejingumą mūsų miestui.
Kasdien matome, kaip šio miesto gatvėse žmonės...
Taip!
...vargsta, stengdamiesi sudurti galą su galu, išlaikyti savo verslus.
Susimokėti nuomą.
Ir yra tokie šūdžiai.
Hamiltonai-Svyniai,
pusvelčiui supirkinėjantys pastatus kvartalais.
Ir statantys prabangius apartamentus turčiams,
- kurie net negyvena čia. - Tiesa!
Girdite? Tai nėra gerai!
Ne!
Bliamba.
Sušikta abstinencija.
O žiniasklaida, žiniasklaida siekia apjuodinti mūsų judėjimą,
bet taip jie tik išplatina mūsų žinią.
Scientia potentia est.
Žinios yra galia.
- Visi kartu. Žinios... - Žinios...
- Yra galia! - Yra galia!
Žinios...
- Yra galia! - Yra galia!
- Žinios... - Žinios...
- Yra galia! - Yra galia!
Gerai! Ei!
Spėju, šis apgailėtinas protestėlis yra kerštas už tai, kad nebedirbi man.
...turi išeiti!
Detektyvai Parsa ir Makfaden. Mūsų laukia viršuje.
Mes tik susirinkome arčiau tavo durų.
Įspėju.
Viljamas Hamiltonas-Svynis III tuoj išeis iš šio pastato.
Jis minėjo, kad kuria kažką.
Naują paveikslą.
Teks atidėti.
Jis pasiryžęs įrodyti ryšį tarp
manęs, tavęs
ir tos merginos parke.
Manau, tu supranti, ko aš tavęs prašau.
- Hamiltonai-Svyniai turi išeiti! - Aš žmonių nežudau.
Kiek žinau, tai netiesa.
Hamiltonai-Svyniai turi išeiti!
Alio?
Gerai.
Bėk paskui!
Ne, tu tęsk.
Niki, kas per šūdas?
Palauk! Mes neapsupom pastato!
Grįšim vėliau! Solai, paskui mane! Tu eik į jo studiją!
Bliamba.
- Mūsų! - Kur jis nubėgo?
- Kieno miestas? - Mūsų!
Policija!
Ei! Stok!
Stok!
Farai nori mus išvaikyt.
Farams - ne, žodžio laisvei - taip!
Bliamba!
Atsiprašau.
- Jėzau. - Viljamai, prisimeni mane?
Buvai prirakintas prie mano partnerio stalo.
- Sekei mane? - Ne tik aš viena.
Tu - mano pusėje, taip?
Vykdysi misiją - saugoti ir ginti?
Iš kur man žinoti, kad tu - gerietis?
Aš vilkiu kostiumą.
Plius, jei padėsi man iš čia pasprukti, aš padėsiu išaiškinti šią bylą.
Girdėjai? Aš galiu.
Ponai.
Koks sutapimas.
- Tai kaip laikaisi? - Nekaip, Bili.
- Gaila. - Nekaip.
Mes dabar išlipam.
Policija.
Paprašysiu jūsų pavardžių ir kai kokių atsakymų.
Patrauk rankas!
Kaip pasakysit, ponia.
Bliamba. Laikykit duris.
Atleiskite. Atsiprašau. Ten - mano draugas.
Atsiprašau. Atleiskite.
- Prašau praleisti. - Iš kelio.
- Atsiprašau. - Žmonės, traukitės.
Iš kelio.
Kas nepatinka, bro? Traukis!
Atsiprašau.
- Nori į kaulus? Gerai. Varyk, bro. - Nusiramink.
Čia mano tėvo laikrodis.
„Timex“.
Jo vertė - tik sentimentai.
Paimsiu 16,99 dol.
Kuriems galams jas slėpti?
Dvi, trys, keturios, penkios...
Kiek kadrų yra šioje juostelėje?
- Dvidešimt keturi. - Čia tik 21 nuotrauka. Trijų nėra.
Gal sugadinti kadrai buvo. Kartais būna apšviesti ar neaiškūs.
Jei fotografuoji nenuėmęs dangtelio. Mes nespausdiname...
Ne. Sam visada nuimdavo dangtelį, girdi?
- Sakyk, kur jos! - Ramiau, vyruti.
Aš jų neturiu.
Kažkoks tipas šįryt davė man šimtinę, kad leisčiau jas pažiūrėti.
Matyt netyčia įsidėjo į kišenę kelias.
Atspausdink man jas. Dabar.
Mes nespausdiname po vieną.
Turi dar 16,99 dol.?
Eik šiknon, Dagai!
Tai kur dabar bėgsi?
Liaukis, neturi jėgų.
Per silpnai jautiesi, kad bėgtum.
Be to, kokia prasmė?
Tu rimtai?
Jei nenušovei manęs metro.
Čia tikrai nenušausi.
Taip, tu teisus. Per gerai mudu pažįstami.
Aš tik noriu pakalbėti.
Eime pakalbėti.
Kalbėti. Nori su manim kalbėti?
Po tavęs.
Aš irgi turiu tau klausimų, Niki.
Viljamai, čia aš.
Kas tu?
Su kokia galerija bendradarbiaujate?
O, ne. Nereikia.
Gerai.
Alio? Taip, noriu pranešt apie įsilaužimą...
Bliamba!
TIK STUDENTAMS IR DARBUOTOJAMS SU PAŽYMĖJIMAIS
Atleisk. Sveikas.
Ar žinojai, kad gentrifikacija turi įtakos visiems
socioekonominiams miesto gyventojų duomenims?
Manęs nedomina. Ačiū.
Galėtum dirstelėti, ką mes rašome.
Aš tik noriu ramiai užkąsti, gerai? Surask ką nors kitą.
Galėtum paskaityt vėliau.
Scientia potentia est.
- Žinios yra galia. - Atšok, pasakiau.
Atsiprašau.
Kartais labai įsijaučiu.
- Taip. - Nežinau.
Atleisk, kad sutrukdžiau.
Tai „Deitch Projects“ galerijos parodai.
- Taip. - Toks postpankiškas,
hiperrealistinis požiūris į pilietinę semiotiką.
Labai įžūlus.
Džene, labas. Viljamui paruošiau staigmeną - vakarienę.
Ar ten dūmai?
Eina šikt! Skambink 911!
Bruno automobilis čia. Kur Brunas?
O Dieve. Kas čia vyksta?
Gaisras.
Meserolio
ir Bušviko gatvių kampas.
Čia kilo gaisras.
Pagaliau vieni.
Kur kas geriau.
Jei tai mano kelio pabaiga,
bent jau papasakok man viską.
Kas nutiko tai mergaitei, Niki?
Tu mažas š...
Nepliurpk apie ją.
Tu nė velnio nežinai apie Sam.
Truputį žinau.
Skaičiau viską, ką ji rašė.
Ji realiai tave dievino?
Bet ne aklai.
Ne, ji buvo geras žmogus.
Dora, žinojo ribas.
Ir jas tau parodė?
Ar todėl turėjo mirti?
Ne, Solai!
Solai, palik. Palik tą šūdą. Bėgam.
O kur Sjuer?
Girdėjau kažką gale klykiant. Manau, jis ten įstrigęs.
- Padėkite! - Turim grįžt. Reikia jam padėti.
- Ne. Turim bėgt iš čia. - Padėkite, kas nors!
Sakei, kad niekas nenukentės!
Bliamba!
Velniop. Mums bus šakės.
- Turim grįžti. Reikia grįžti! - Ne.
- Negalim jo palikti! Negalim jo palikti! - Sam!
Turim grįžti!
Turim jam padėti!
Niki, reikia dingti.
Sam, bėgam. Greičiau.
Man labai gaila, Bili.
Tau teks mirti negavus šitų atsakymų.
Tiesiog nudėsi mane?
Nudėsi savo grupės lyderį?
Lyderį?
Tu išėjai.
Grupė dabar - mano.
Tavo grupė?
Klausyk. Aš tavęs neužmušiu.
Aš užmušiu.
Nusiramink, po galais... Liaukis.
Štai.
Per garsiai.
Mačiau, kaip fotografavai.
- Atiduok man juostą. - Paleisk mane.
Paleisk.
Sam!
Sam, atidaryk duris!
Atiduok man juostą, Sam.
Sam, atidaryk!
Gerai. Tik paimk juostą.
Palik man fotoaparatą. Prašau, palik fotoaparatą!
Prašau! Jis mamos!
Velnias.
Kažkada aš mylėjau šį žmogų, bliamba.
Išvertė Egidija Namavičė