ПО РОМАНА НА ГАРТ РИСК ХОЛБЪРГ
Сигурна ли си, че може? Не искам да загазиш заради мен.
Не е разрешено, но ако ни хванат, ще си е струвало.
Здрасти. Той е с мен.
Благодаря.
- Какво е това? - Тук ми е най-хубаво.
Следващата ваничка.
- За ъгъла? - Да.
Внимателно. Сложи я във фиксажа.
- Пак така ли? - Да, с лицето нагоре.
- Много хубаво. - Хубаво.
Ники хареса ли подаръка? Книгата, която му купи?
Да, хареса я.
Супер.
С чисти щипки, Чарлс.
Не смесвай химикалите, ясно?
Ясно. Извинявай.
С Ники често ли сте заедно?
Предполагам, да.
Гледам по-често да съм с него. Може да ме научи на много неща.
Както и ти ще научиш много от мен.
- Готов ли си за изплакването? - Да.
Благодаря.
Натисни ги, за да са изцяло потопени.
За перфектно качество.
Двадесет и четири кадъра, черно-бели.
16,99 долара с ДДС. Ще са готови утре. Плаща се при вземането.
Супер. Ще имам време да намеря 16,99 долара
и ще ги донеса, защото лентата е много ценна.
- Поне за мен. - Така ли?
Да. Може ли да се разберем за поверителност като при лекар?
Каквато ми осигурява моят психолог, д-р Алтшул.
Ясно. Тук няма поверителност, но не се тревожи.
Виждал съм какво ли не. Голота, трупове, всякакъв вид секс.
Какво има тук? Може ли да надмине всичко това?
- Ако може да си остане между нас. - Гроб съм, братле.
В Ню Йорк няма тайни.
Все някой е видял или чул нещо.
Пък и денонощно оставяте коса и влакна,
- отпечатъци... - Телесни течности.
Навсякъде има камери, разписки от кредитни карти, талони за паркиране.
- Берковиц го хванаха по талон. - Точно така. Градът винаги знае.
Когато ви казах, че момичето е Саманта Йънг, това не бе новост за вас.
Не сме огласявали името й, откъде знаете?
- От съпругата ми. - Тоест бившата ви съпруга?
Все още не е бивша.
Рийган ми каза, че на 4 юли са простреляли студентка
- в парка срещу дома на баща й. - В университета учат 40 000 студенти.
Половината са момичета. Защо решихте, че е тя?
Нямаше как да знам, но това ме подтикна да отида да я видя.
Като не ми вдигна, отидох в общежитието.
Градът винаги знае.
После отидох в болницата. Пишеше я във вестника. Не ме пуснаха,
но чух нейна любима песен и разбрах, че е тя.
Къде бяхте по време на стрелбата?
У дома. Бях сам вкъщи.
Не е най-доброто алиби, но не е и най-лошото.
- Трудно ще го докажете. - Но е трудно и да го оборим.
Може да питате портиера. Градът винаги знае, нали?
Ако се беше разчуло, че въртите любов с тийнейджърка,
щяхте да загубите много. Логично е да искате да й затворите устата.
Или връзката е приключила,
разбрала е, че сте жалко клише на средна възраст, и това не ви е харесало.
Имали сте всевъзможни мотиви. Трябвало ви е само оръжие.
- Притежавате ли пистолет, г-н Ламплайтър? - Пистолет ли? Не.
Господин Ламплайтър, свободен сте.
Той си е свободен. Дойде доброволно, само си говорим.
- Но няма адвокат. - Не е поискал.
Господин Ламплайтър, ако обичате.
Край на разпита.
Чухте шефа.
Благодаря за разговора. Надявам се да откриете стрелеца.
Не гледайте мен. Заповед отгоре.
Кой стои над вас?
Качвай се.
- Явно трябва да ти благодаря. - Така се прави, като ти спасяват кожата.
- Не съм те молил. - И не беше нужно. Ти си от семейството.
Ако пистолета, който ми даде, вече не е у мен,
- могат ли да го проследят до нас? - Изгуби ли го, или някой го взе?
Рийган ли? Да не е простреляла момичето от ревност?
Не. Нищо подобно.
Кой тогава?
Изплюй камъчето. Първо ми обясни кой те е подредил така.
Сякаш не знаеш. Нали работят за теб.
Спри колата.
Спри, ако обичаш. Веднага.
Мога да те отърва от полицията.
За моето семейство съм отговорен аз. Сам ще се оправя.
Прощавай, но не смятам, че имаш големи шансове.
- Може ли да отвориш вратата? - Отключи.
Ако размислиш, насреща съм. Поне докато не размисля аз.
НЯМА ДА ЗАБРАВИМ 9.11.01
11 СЕПТЕМВРИ РЕСТОРАНТ И ПЪБ "О'ХАРАС", НЮ ЙОРК
Казвам ти, Хамилтън-Суийни са го натиснали.
Трябва да науча повече за тях.
Поне веднъж прочети пресата, вместо да се празниш в чашка.
Имат пари за поколения.
Строят небостъргачи, имат влиятелни връзки.
Това е главата на семейството. Милиардер с главно М.
Предстои да го съдят за финансови престъпления,
които не са ми ясни, но работата е сериозна.
Ами ако това е връзката?
Не са я гръмнали от ревност или за да потулят изневярата.
Може да е заради бизнеса.
Може чрез Ламплайтър да е научила нещо, което не е трябвало да знае.
Тия богати гадове са готови на всичко, за да не влезе татенцето в затвора.
Да се върнем утре в офиса и да поразпитаме.
Да намерим недоволни служители, готови да говорят.
Няма толкова щастливи хора. Крият нещо.
Хайде, Сам. Какво се опитваш да ми кажеш?
Разбира се.
Еймъри Гулд, гадно копеле такова!
Защо да съм виновна, че Чарли изчезна? Не съм бавачка.
Проблемът не е, че изчезна, а че изобщо беше тук.
- Не можем да му вярваме. - Не вярваш на никого, Сол.
Да, защото светът е пълен с предатели.
Харесва ми да живея тук. Вярвам в делото ни.
А аз - не?
- Какво правех през... - Вижте кого намерих отвън.
Хлапе, къде беше, мамка му?
- Разхождах се. - Разхождаш се? Полицията те издирва!
Добре де, никой не ме видя!
Отчаях се, че не откривам нищо
за инцидента със Сам, и реших да си проясня ума.
И проясни ли го?
Да, напълно.
Ди Ти, донеси бири.
Чарли, аз съм зодия Риби, а тях никой не може да ги заблуди.
Виждам право в душата ти.
Моите уважения, но не е така.
Хубаво.
Но знам, че не си си прояснил ума. Ужасно е размътен.
Няма да те лъжа.
Когато излязох, мислех да се върна вкъщи.
Пеша, ако трябва, но да се върна във Флауър Хил.
И какво те спря?
Освен че пеш пътят е седем часа?
Просто осъзнах, че няма за какво да се върна.
Зарязах стария си живот.
Сега моят дом е тук.
Тогава добре дошъл у дома.
Лъже.
Знае нещо или поне подозира.
Най-сетне мислиш като мен.
Корицата е откъсната, липсват страници.
Сам използваше книгите като дневник. Кой знае какво е написала.
Ник.
Мамка му! Не правете така!
Изкарахте ми акъла. Казах ви да не ме прекъсвате, като работя.
- За ваша и за моя безопасност. - Имаме проблем.
Слава богу.
Не знаех дали изобщо ще си дойдеш.
- Къде е Уил? - Заспа, вече е късно.
Какво стана?
Освободиха ме. Не им казах нищо. Само каквото вече знаеха.
Има ли нещо, което да не знаят?
Имах пистолет.
Криех го в гардеробната в чантичка.
Не беше зареден, но имаше патрони.
Държал си пистолет вкъщи.
Този пистолет
го няма.
И ако не са ни ограбили неизвестни крадци,
които са отмъкнали само него...
Чакай. О, боже.
Уил е знаел за връзката ми със Сам. Ако е намерил пистолета...
Да, предполагам, че може да се е измъкнал,
но нима наистина смятаме, че...
Той знаеше ли, че ще ходя на партито?
Да.
Може да е търсил мен, а вместо това да е попаднал на нея.
Може да е знаел, че тя иска да поговорим. Може би е искала да ми каже за Уил.
Не.
Какво се опитваш да кажеш?
Възможно ли е това изобщо?
Не, но всички родители се утешават така. И майката на стрелеца от "Колъмбайн".
Кой знае! Кой да знае, по дяволите!
Трябва да говорим с него. Да му зададем въпроса направо.
Да.
Само че утре.
Адски съм уморена.
Не е нужно да спиш на дивана.
Нямам нищо против.
Нито пък аз.
КОПИРЕН И ФОТОГРАФСКИ ЦЕНТЪР
Чук-чук. Прощавай, че те прекъсвам, но имам новини.
Предстои групова изложба на улично изкуство.
Реших, че може би глупавите ти знаци "Спот"
ще се впишат в контекста с твоята игра на думи и...
Май наистина те прекъсвам.
Каква е тази нова творба, Уилям?
Не прилича на никоя от досегашните ти творби.
Защото не е изкуство, а реалният живот.
Момичето в парка ми е оставило следи. Открило е нещо,
връзка между член на групата и бизнеса на семейството ми.
Отговорът кой я е застрелял се крие някъде тук.
Или скоро ще се появи. Прави каквото искаш със знаците.
Като ги правих, бях друсан. Ужасно са тъпи.
Да, но "ужасно тъпото" се продава като топъл хляб.
Ако не съм тук, имаш ключ.
Отключи си и влез.
Отиваш ли някъде?
Най-сетне съм готов да се преборя с демоните си.
ХАМИЛТЪН-СУИЙНИ ГРУП
По-точно, с един демон.
Не ти разбирам гатанките,
но ако тази мистерия те вдъхновява да твориш, това е добре, нали?
Не ме изпращай.
- Чакай. - Да?
Знаеш, че нямаше да съм тук,
ако не беше ти, нали?
Щях да съм мъртъв.
Самоубийство, замърсена игла, болест.
Добри приятели, чисти игли и цял куп презервативи.
Така успяхме да оцелеем, ясно?
В началото разговорите с баща ти бяха трудни,
но накрая му олекна, че има кой да се грижи за теб.
Е, след това ти изтърпя доста от моите простотии.
Въпреки хвалебствията в "Арт Форум"
- никога не си ме смятал за гений. - Не смятах, че е нужно да бъдеш.
Гениите умират млади,
а аз смятам, че от теб ще излезе прекрасен старец.
Уил, бъди сигурен, че каквото и да ни кажеш,
ще продължим да те обичаме.
Наш дълг като родители е да те закриляме.
Разбираш ли?
Намерил си пистолета ми.
Мисля, че си го взел, и ме е страх, че си го използвал.
Съжалявам.
Уил.
Да, намерих пистолета.
Взех го, но ти не забеляза.
После изпратих бележката на мама. Изнесохме се, но ти така и не каза нищо.
Говореше само глупости как понякога
хората са по-добри родители, ако не са женени.
Искал си баща ти да разбере, че знаеш.
И просто исках да усетя какво е да дръпнеш спусъка.
Но не мислех, че ще я улуча.
Какво си улучил?
Птицата.
А какво стана после?
Стана ми лошо.
- Уплаших се и се върнах вкъщи. - Но не си ходил в парка?
- В Сентръл Парк. - Не.
Заклевам се.
Къде е пистолетът, миличък?
Изхвърлих го под къщата ни. Къщата ни в Бруклин.
Няма нищо.
Откри ли каквото търсеше?
Здравей. Мислех, че вече си излязъл.
Само щях да взема малко пари, за да напазарувам.
- Сигурно сте гладни. - Размислих.
Трябва да дойдеш с нас.
Нали каза, че ще има репортери и фотографи?
Все пак ме издирват, опасно е.
Да, ето защо ти купих това.
Хайде.
Маска на Блумбърг.
Смешна е, нали?
Хайде де, Чарли. Всички ни чакат. Да вървим.
- Сигурна ли си? - Да, отърви се от него.
Радвам се, че го направихме заедно.
Да.
Ще остане на челно място в класацията на спомените ми.
Завършването на колежа, сватбеният ни ден, раждането на децата ми
и моментът, в който с бившия ми съпруг се отървахме от потенциални улики
за прострелването на непълнолетната му любовница.
Ако гледаш на днешния ден като на победа, си ненормален.
ХАМИЛТЪН-СУИЙНИ ГРУП
Здравейте, името ми е на сградата, бих искал да се кача горе.
- Разбира се. - Благодаря.
Значи слуховете са верни.
Каква изненада.
Здравей, Еймъри.
Същият си като последния път, в който те видях.
Пилатес, протеини и един лекар в Баден-Баден.
Да, да.
Тогава изглеждаше като двуличен измамник и още изглеждаш така.
Уилям, язвителен и възхитителен както винаги.
Ще влезеш ли?
Седни.
- Не, няма да остана. - Колко жалко.
Винаги ми е драго да общувам с паразити, които пропиляват привилегиите си,
а после използват сарказъм, за да прикрият следите си.
Да, ако бях роден в бедняшки квартал като теб,
сега с теб можеше да се сражаваме рамо до рамо.
Да поясня - това бе сарказъм, прикриващ следите ми.
Какво знаеш за родното ми място?
Винаги си бил на един подпис разстояние от джакпота.
Точно затова си дошъл, нали? Заради бизнес проблемите на баща ти?
Дошъл си да вземеш своето
или поне да попречиш на злия брат да ти го отнеме.
Да, знам как ме наричаш.
Знам и че не си се отказал от правото си на глас във фирмата.
Никога не ми е пукало за този бизнес.
Нито преди, нито за в бъдеще.
Дошъл съм да разгадая една загадка.
Простреляното в Сентръл Парк момиче харесва групата ми.
Семейство Хамилтън-Суийни изкупува опожарени сгради в Бронкс.
Ники Хаоса познава момичето. И по една шантава, извратена случайност,
която скоро ще разнищя,
се оказва, че Ники познава и теб.
Знам и че си твърде умен, за да кажеш някоя глупост сега.
Дошъл съм, защото е адски яко
да се вгледам в хитрите ти очички
и да те уведомя, че най-накрая ще те унищожа, копеле гадно.
Познавам света на момичето, познавам и твоя свят
и имам номера на ченгетата.
Сега работя върху най-големия си шедьовър.
Прекрасен огромен колаж, който ще разкаже цялата история.
И точно в центъра му
ще сложа снимката от криминалното ти досие.
Считай се за предупреден.
Да предам ли поздрави на баща ти?
Знам, че не смяташ за необходимо да поддържате връзка,
но не му остава много време.
И аз така чух.
Но още не е умрял.
Кой знае! След като те разкарам, може пак да станем едно семейство.
- Сега пък какво? - Простете, господин Гулд,
но ни съобщиха, че пред сградата става нещо.
- Какво? - Не съм сигурен. Някакъв протест.
Благодаря на всички!
Вдигнете малко шум.
Благодаря на всички, че дойдохте днес,
но най-вече ви благодаря, че сте загрижени за този град.
Всеки ден виждаме хората по тези улици да се трудят неуморно,
за да успеят да запазят семейния си бизнес, да си платят наема.
Но има и хора като тези задници тук.
Семейство Хамилтън-Суийни,
които заграбват цели пресечки от града на безценица.
После строят луксозни апартаменти за толкова богати хора,
- че те дори не живеят в тях. - Точно така!
- Не сме съгласни с това! - Не!
Мамка му.
Проклета детоксикация.
А медиите искат да дискредитират нашето движение,
но само засилват посланието ни.
Нали така? "Сциенция потенция ест".
Знанието е сила.
- Повтаряйте. Знанието... - Знанието...
- Е сила! - Е сила!
- Знанието е сила! - Сила!
Знанието е сила!
- Само така! - Здрасти.
Предполагам, че този жалък протест е отмъщение, задето те уволних.
Инспектори Парса и Макфадън. Очакват ни горе.
Пренесохме битката пред вратата ви.
Нека те светна нещо.
Уилям Хамилтън-Суийни Трети ще излезе през тази врата.
Спомена, че работи върху нещо. Нова картина.
Трябва да пренасрочим срещата.
Твърдо решен е да докаже връзката ни един с друг
и с момичето в парка.
Мисля, че знаеш какво искам от теб.
Аз не убивам хора.
Аз пък чух друго.
Хамилтън-Суийни да се маха!
Хамилтън-Суийни - вън!
Ало?
Заемам се.
Тичай след тях!
Не, продължавай.
Ники, какво правиш?
Не огледахме сградата!
После! Сол, с мен! Ти иди в ателието му!
Какво става?
Къде отиде?
- Чий град? - Нашият град!
- Чий град? - Нашият!
Полиция!
Ти! Стой! Спри!
Ченгетата са дошли да ни спрат.
Без ченгета, свобода на словото!
Мамка му!
Извинете.
- О, боже. - Уилям, помниш ли ме?
Беше окован за бюрото на партньора ми.
- Проследили сте ме? - Да, но не само аз.
На моя страна сте, нали? Ще ме закриляте ли?
- Откъде да знам, че ти си добрият? - Нося скъп костюм.
Пък и ако ме измъкнете оттук, ще ви помогна да решите случая.
Господа. Каква случайност!
- Е, как я карате? - Не много добре, Били.
- Не много добре. - Жалко.
- Тук слизаме. - Стой, полиция!
Искам имена и отговори, веднага!
Пусни ме, мамка ти!
Както кажеш.
Мамка му! Задръжте вратата!
Извинете ме. Простете. Приятелят ми е вътре.
- Извинете. Може ли да мина? - Дръпнете се!
- Простете. - Дайте път!
Дръпнете се.
- Какви ги вършиш бе? - Извинете ме.
- Ще се бием ли? Давай. - Я по-полека.
Часовникът е на баща ми.
Марката е "Таймекс". Има само сантиментална стойност.
Давам ви го за 16,99.
Защо си скрила тези снимки?
Две, три...
Колко кадъра има на една лента?
- 24. - Тук има 21 снимки. Липсват три.
Може да не са били добри. Понякога са празни или замъглени.
Ако забравиш капачето...
Не, Сам никога не е забравяла капачето на обектива.
- Кажи ми къде са! - По-кротко, хлапе. Не са у мен.
Някакъв дойде сутринта и плати стотачка за тях.
Явно е прибрал една-две в джоба.
Копирай ми ги. Веднага.
Не копираме единични. Имаш ли още 16,99 долара?
Майната ти, Дъг!
Сега къде ще се денеш?
Стига, прекалено си уморен. Нямаш сили да бягаш.
Пък и има ли смисъл?
Ще го направиш ли?
Не ме застреля в претъпкано метро, няма да ме застреляш и тук.
Да, прав си. Имаме прекалено много общи спомени.
Искам да поговорим.
Да се поразходим.
Да поговорим. Ще дойдеш ли с мен?
След теб.
Всъщност и аз имам въпроси, Ники.
Уилям, аз съм.
Кой си ти?
За коя галерия работиш?
Не го прави.
Добре.
Ало? Искам да съобщя за влизане с взлом...
Мамка му!
САМО ЗА СТУДЕНТИ И ПРЕПОДАВАТЕЛИ
Извинявай. Здравей.
Знаеш ли, че облагородяването измества един цял
социално-икономически слой от граждани?
Не ме интересува.
Поне погледни листовките ни.
Искам да си хапна на спокойствие. Хвани някой друг.
Да, можеш да я прочетеш после. "Сциенция потенция ест".
- Знанието е сила. - Разкарай се.
Съжалявам.
Просто понякога се увличам.
И просто... Извинявай, че ти досаждах.
За групова изложба е.
Пост-пънк, хиперреалистичен прочит на гражданската семиотика.
Много дързък.
Здравей, Джени. Ще изненадам Уилям с вечеря.
Това пушек ли е?
Майко мила! Звъни на 911! Колата на Бруно е тук. Къде е Бруно?
Какво става?
Пожар.
На ъгъла на "Месерол" и "Бушуик Плейс". Искам да съобщя за пожар.
Най-сетне сами. Това е друго нещо.
Ако това ще ми е краят, поне ми кажи какво се случва.
- Какво стана с момичето, Ники? - Ах ти, мизерен...
Няма да говориш за нея. Изобщо не познаваш Сам.
Да, но ми се струва, че я познавам.
Прочетох всичко, което е написала. Вярвала е на глупостите ти, нали?
Но не е пожелала да скочи с теб в пропастта.
Не, била е добро момиче. Имала е морал, граници.
Откри ли ги?
Затова ли си я убил?
Чакай, Сол!
Сол, остави тези боклуци. Зарежи ги, да изчезваме.
Къде е Ес Джи?
Някой крещеше отзад. Не може да излезе.
- Помощ! - Трябва да му помогнем.
- Не, да се махаме. - Помогнете!
Обеща, че никой няма да пострада!
Мамка му!
Зарежи! И ние ще пострадаме.
- Трябва да се върнем! - Не!
- Не можем да го изоставим! - Сам!
Трябва да се върнем!
Трябва да го спасим!
Ники, трябва да изчезваме.
Сам, да се махаме.
СПОРТЕН МАГАЗИН "ФРАНКС"
Съжалявам, Били.
Ще трябва да умреш, без да получиш жадуваните отговори.
Просто ще ме убиеш?
Ще убиеш лидера на групата си?
Лидера? Ти напусна.
- Сега групата е моя. - Твоя?
Слушай, няма да те убия.
Аз ще те убия.
По-кротко. Слизай!
Вземи.
Ще вдигне много шум.
- Видях, че ни снима. Дай лентата. - Добре, само ме пусни.
Сам!
Отвори вратата!
Сам, отваряй!
Дай ми лентата.
Сам, отвори вратата!
Добре, просто вземи лентата,
но ми остави фотоапарата. Моля те, остави ми го!
Беше на майка ми!
По дяволите.
А някога го обожавах, мамка му.
Превод на субтитрите Живко Тодоров