2003 M. LIEPOS 4 D.
Padėkite!
Ei, čionai!
Čionai!
Ji - ten.
Papasakok apie tą merginą.
PRIEŠ KELIAS SAVAITES
Na,
jei ne jūs, nebūčiau jos sutikęs.
Taigi, tam tikra prasme, tai jūsų kaltė.
Paaiškink, Čarli.
Jei atvirai, dr. Altšalai,
šios kassavaitinės mūsų sesijos nėra pati mėgiamiausia mano popietės veikla.
DINGO ŽMOGUS
Bet praėjusį rudenį mama leido man vienam važinėti į miestą.
O tai reiškė, jog po sesijos galėdavau ramiai sau pasivaikščioti.
Mes mokėmės toje pačioje mokykloje.
Ne kartu. Ji - metais vyresnė,
jau buvo baigusi mokyklą ir mokėsi NU.
Mes nebuvom draugai ar panašiai, tiesiog ji labai įsimenanti.
Aš tave pažįstu.
Labas. Iš kur aš tave pažįstu?
Man regis, mes mokėmės „Flower Hill“ vidurinėje.
Aš vis dar ten mokausi.
Čarlzas Vaisbargeris. Tiesiog Čarlis.
Čarlzai, ką tu čia veiki?
Aš... Tai, ką ir kiti,
svarbu, kuo toliau nuo Long Ailando, tiesa?
Teisingas atsakymas.
O kas tau negerai?
Kad vaikštai pas gydytoją?
- Tai kitoks gydytojas. - Taip. Rimtai?
Jei vienas važinėji į miestą, vadinasi, tai psichologas.
Tėvai skiriasi?
Tada aš pirmąkart susidūriau su psichinės sveikatos specialistu.
Aną rugsėjį mirė mano tėtis. Taigi...
Taip.
Nori, parodysiu savo nalą?
Kas tas nalas?
Pusiau autobiografinis.
„1 000 ŠOKIŲ KRAŠTAS“
Tai apie mane, bet ne visai.
SVEIKI, AŠ VARDU APKIAUTĖLĖ
Mano nuotraukos, iliustracijos, muzikos apžvalgos.
Aš pažįstu šią grupę,
aprašinėju jų gyvenimą.
Bet jie nemėgsta fotografuotis, tad viskas pusiau paslaptinga.
Vardai pakeisti, kad niekas jų niekuo neapkaltintų.
Nuostabu.
Mes iš „Flower Hill“ turim laikytis kartu.
Nuo šiol, Čarlzai, būsi mano projektas.
Mes susitikdavom kaskart man išėjus iš jūsų.
Tad galima sakyt, jog tada prasidėjo tikrasis mano išsilavinimas.
Eikš.
Atleisk.
Gerai atrodai.
Būnant su ja, liūdėti būdavo fiziškai neįmanoma.
Geras.
Kaip ir kitos kietos dainos, ši...
Gerai. Žinau. Ji dar nesibaigė.
Atleisk.
„Brass Tactics“ - vienintelis „Ex Post Facto“ albumas,
paskui Bilis Tri-Stiksas išardė grupę,
ir jie nespėjo plačiai išpopuliarėti.
Keista,
bet dėl šios priežasties šis albumas - ypatingas.
- Privalai jį įsigyti. - Ne, neturiu pinigų.
Galiu parsisiųsti iš „LimeWire“, tiesa?
Ne.
Čarlai, tuomet grupė neteks savo sunkiai uždirbtų autorinių.
- Aš tau nupirksiu. - Ne.
Taip.
Regis, puikus ruduo Niujorke.
Taip. Buvo puiku.
Kurį laiką. Nors, spėju, aš pats dėl to kaltas.
Mano mama, jei tiksliau.
Minėjai, kad namo grįžai ryte
be marškinėlių ir vemdamas nuo pagirių?
Taip.
Ne visai taip, bet panašiai.
Juk Naujieji, ko tik nenutinka.
Manai, kad mamos sprendimas
skirti tau šešis mėnesius namų arešto - be pagrindo?
Mama - ne esmė.
Esmė - Sam ir tai, kad ją myliu, ir galbūt ji myli mane.
Ir, nežinau, aš...
Bet aš negalėjau to suprasti,
nes man uždraudė su ja matytis, taigi...
Mano istorija nutrūko.
Gerai yra tai, Čarli, jog aiškiai įvardiji
praradimo jausmą.
Norėčiau, kad taip nuovokiai kalbėtum
ir apie tėvo netektį.
Kaip manai, galbūt susitelkęs į Samantą,
gali pasitraukti nuo jausmų apie tėtį?
- ...iš lėktuvo. Rimtai? - Tai tikrai 737.
VISADA PRISIMINSIME
Kažkas smogė į Pasaulio prekybos centrą. Aš nežinau.
Kas vyksta, po galais?
Lengviau jausti tai, ką jauti
gyvybingai merginai, gyvenančiai netoli,
nei jausti gilią ir nuolatinę tėvo netektį.
...ką tik sprogo. Čia žmonės
vidury gatvės.
Dar vienas smūgis. Smogta į kitą pastatą.
Į Pasaulio prekybos centrą Manhatane trenkėsi lėktuvas.
- Pala. - Sprogimas...
O Dieve. Ten, turbūt, žmogus.
- Kur? - Ne, prašau.
- Kur? - O Dieve.
Gerasis Dieve.
Nėra žodžių.
Labas, Čarli, čia tėtis. Kai kas atsitiko.
Turbūt jau matei per žinias.
Tikriausiai namo nebegrįšiu.
Žinok, kad aš tave myliu.
Patikėkit, daktare, čia nėra nieko lengvo.
- Alio. - Sveikas, nepažįstamasis.
Tau vis dar namų areštas?
Geriau atsakyk „ne“, nes „Ex Post Facto“,
kuri, tikiuosi, vis dar yra mėgiamiausia tavo grupė,
susirinks vėl koncertui Liepos ketvirtąją.
Ne visi, Bilio Tri-Stikso nebus,
ir pavadinimą pakeitė, bet dainas atliks tas pačias.
Tai bus legendinis koncas.
Tau tektų nusižudyti, jei praleistum.
Alio?
- Alio, Čarlzai? Ateisi? - Taip, žinoma.
Nė už ką nepraleisčiau.
Gerai, bet?
Bet nieko.
Tiesiog, mes nekalbėjome taip ilgai.
Žinau. Aš tau skambinau, bet tu man neperskambindavai.
Taip, atleisk. Tiesiog neturėjau ką pasakyti.
Ne, tai tu man atleisk, jei dėl manęs buvai įkalintas.
Ne. Taip.
Žinai? Turėjau laiko
tikram augimui ir savistabai, taigi...
Aš juokauju. Buvo bjauru. Aš ilgėjausi tavęs.
Man dėl to liūdna.
Bet kartu ir džiugu.
Nes ir aš tavęs velniškai ilgėjausi, Čarlzai.
Gerai, turiu bėgti. Informaciją apie Liepos ketvirtosios šėliones atsiųsiu.
- Iki. - Niki, paskubėk!
- Same, greičiau. - Bėgam.
Eina šikt! Jūs ką, padegėte prakeiktą bažnyčią?
O ką, manei, mes ten veikėm? Išpažinom nuodėmes?
Greit į mašiną. Greičiau!
- Panos, nagi. Ką mes darom? - Kodėl jūs...
Kuriems galams jums šita bažnyčia?
- Kur Nikis? - Nežinau.
- Palauk, neišvažiuokim be Nikio. - Jis ateina.
- Niki! - Ką jūs, bliamba, darot?
- Greičiau! - Nagi, greičiau!
- Tavęs laukiam. - Paskubėk!
Tikra gražuolė, tiesa?
Važiuojam!
Dingstam iš čia.
Važiuojam! Spausk.
Nagi, Sam.
O, nuostabi savo dangaus platybe
Gintarinėmis javų bangom
Purpurinių kalnų didybe
Virš vaisingų lygumų
Amerika...
Nišima Gupta.
Keit Hamilton-Svyni Lamplaiter.
- Sėkmės. - Labai jums ačiū.
Taip. Viso gero.
Keit Hamilton-Svyni Lamplaiter mama.
- Gali man ją parodyti? - O kam?
Manau, kad pažįstu jos brolį.
- Pažįsti Hamiltoną-Svynį? - Taip.
Nieko sau. Ten.
Puiku, jai patiks.
Bet kitą sykį - pas jus, rimtai.
- Atleiskite. Atsiprašau. - Sveiki.
Norėjau prisistatyti. Merseris Gudmanas.
Malonu. Aš...
- Ar jūs - Keit mokytojas? - Ne.
Mano draugas...
Man regis, aš pažįstu jūsų brolį. Viljamą.
Rigan, eime. Vaikai laukia.
- Aš pažadėjau jiems ledų. - Taip.
Atleiskite.
Dabar labai neturiu laiko, bet labai malonu...
Buvo išties malonu su jumis susipažinti, pone Gudmanai.
Užmigo pagaliau. Buvo labai susijaudinusi.
Puiku.
Ar viskas gerai? Atrodai išsiblaškiusi.
Viskas gerai. Tik neramu dėl Vilo.
Pastaruoju metu jis kaip nesavas.
Jam patikdavo paskutinė mokslo metų diena, o dabar nesuprantu.
Taip. Jam patikdavo daugybė dalykų.
Beisbolo kortelės.
Pokemonai.
Pokemonai. Jo tėvai.
Toks etapas. Jis - geras vaikas.
RIGAN
1IS TAU MELUOJA
Ar mes kalbėsimės apie tavo neištikimybę?
Ką? Neištikimybę?
Kytai, tavo pasiteisinimų ir melo galiojimo laikas baigėsi.
Ji man parašė.
Nors aš ir pati įtariau.
Kada ėmei klausyti „The Libertines“? Jai kiek, 25-eri?
Pala.
Jei nori kalbėti, kalbėkime. Tik neapsimesk, jog kaltas aš vienas.
O Dieve. Atsiprašau.
Aš nežinojau, kad buvau neištikima. Nenutuokiau, kad turėjau meilužį.
Kartais atrodo, kad ir vyro neturi.
Ji tavimi žavisi?
Ji - laisva siela ir siaubingai gyvybinga?
Taip, panašiai.
Ar ji turi darbą?
Turi du vaikus? Sergantį tėvą?
Dieve, Kytai, aš irgi tokia buvau. Aš...
Aš buvau tokia pat, tik užsmaugiau save, kad turėtume visa tai.
Bliamba.
Pone Gudmanai.
Sveiki. Džiaugiuosi, kad radau jus.
Aš užnešiau dovaną savo vaiko mokytojai
ir, pamaniau, galėtume užbaigti mūsų pokalbį arba pradėti jį.
Jūs pažįstate mano brolį?
Taip, Viljamas yra mano draugas. Geras draugas.
Nors gal ir ne toks geras, nes tik neseniai sužinojau,
kad jis turi seserį.
Mes ilgus metus nesimatėme,
ir nežinojau, ar jis dar gyvena šiame mieste ar jau nebegyvas.
Taigi, man palengvėjo.
Gal nueikime kur pasėdėti ir pakalbėti?
Labai norėčiau, bet man metas.
Į namus atvyksta perkraustytojai.
Persikraustymas visada - siaubas.
Taip, ypač neplanuotas.
Tikiuosi, kad viskas gerai?
Taip, viskas šūdina.
Be ačiū, kad pasiteiravot. Jūs labai malonus.
Klausykite, jei pamatysite jį prieš Liepos ketvirtąją,
gal galite perduoti jam tai?
Taip. Tiesiog pasakykite, kad jo ilgiuosi,
kad daug kas pasikeitė.
Taip, pasakykit jam, kad aš labai noriu, kad šiemet jis ateitų.
Žinoma.
Ir labai norėčiau, kad ir jūs ateitumėte, Merseri.
Buvo malonu su jumis susitikti.
Aš džiaugiuosi, kad Viljamas turi draugų.
VILJAMUI HAMILTONUI-SVYNIUI
Su gimimo diena, su gimimo diena.
Viešpatėliau. Šios iliustracijos.
Nuostabu.
O čia mes.
Čia mūsų piršlybos.
Jei taip galima pavadinti.
Savaitgalis Bruno sodyboje. Mano dailės paroda.
Čia tos naktys, kai sėdėjom ant stogo ir kalbėjom, ir...
Nagi, gyvenimas su menininku narcizu turi turėti ir pliusų, tiesa?
Taip.
Gerai. Išvyniok. Ten - tikra dovana.
Viljamai. Viešpatėliau.
Ačiū.
Išties, rimtai, nebūtina buvo dovanot man tokią ekstravagantišką dovaną.
Tai investicija į tavo ateitį,
tad tai - gana pigu.
Aš turiu reikalų.
Mano gimtadienio dieną?
Trumpam turiu nuvykt į studiją. Gerai?
Grįšiu namo vakarienei. Pažadu.
O tu įsijunk savo naująjį kompiuterį ir pradėk rašyti savo naują romaną.
Nežiūrėk į mane taip.
Aš ir nežiūriu kažkaip.
Tiesiog tai pirmasis mano gimtadienis ne namuose.
Kaip minėjai jau kelis sykius
ir...
Atleisk, jei ši diena nebus tokia, kokią įsivaizdavai,
bet ar tau neatrodo keista, kad Džordžiją vis dar vadini namais?
Namai - vieta, iš kurios esu kilęs. Apie tai juk galima kalbėti.
Taip.
Nes tu - permatomai sąžiningas žmogus.
Kaip mane apibūdinai tėvams?
Ką? Kaip kambario draugą?
Tu nesupranti. Tai nėra taip paprasta.
Jiems ar tau?
Maldauju, tik nesakyk, kad tai susiję
- su tuo prakeiktu voku, kurį kiši... - Gerai.
- ...nuolat man į akis. - Vilai, tu jį atplėši?
Tai nuo tavo šeimos.
Aš noriu sužinoti tai, kaip jis pateko į mūsų butą.
O aš noriu sužinoti, kodėl tu su jais nekalbi.
- Jie tokie... - Turtingi?
Norėjau pasakyt mieli. Bent jau tavo sesuo.
Gerai.
Aš išeinu.
Mes - suaugę vyrai, Mersi.
Mūsų amžiuje švęst gimtadienius - šiek tiek juokinga.
Paskubėk. Tu jau ten per ilgai.
- Jis ten - per ilgai. - Tu pernelyg nerimauji. Viskas gerai.
Viskas gerai.
Pala. Tiek prisikrovei? Sakei, mano tėtis nė nepastebės.
Jis ir nepastebės. Plius, pati sakei, kad jis beveik nebedirba.
- Jam viso to neprireiks. - Bliamba, Solai.
Niekas nenukentėjo. Manęs čia nebuvo.
Mūsų čia nebuvo.
Eini?
Turiu reikalų. Pasimatysime vakare.
Tikiuosi, nesusimausim. Daug prisikrovei.
Jos tėtis - paskutinis girtuoklis.
Taip, bet jie su Sam - artimi. Ir ji žino, koks tas mėšlas pavojingas.
Laukiau tavo skambučio. Gal jau esi pasiruošusi kalbėti?
O kas? Gal nori pasidalinti kokiomis giliomis
įžvalgomis dėl savo elgesio?
Pasiilgau tavo balso.
Liaukis.
Šios dvi savaitės buvo siaubingos.
Skambinu, nes noriu paklaust, ar šįvakar ateisi pas tėtį?
- Maniau, kad nenori, kad ten eičiau. - Nenoriu.
Bet mes ten einame kasmet, ir tave kvietė.
Šūdas, Redži. Tu jam dar nepasakei.
Ne, nes tokius reikalus reikia pranešt asmeniškai.
O tėtis - Mineapolyje, klinikoje. Nenorėjau jo trukdyti.
Arba tikiesi, kad susitaikysim?
Tu klysti, giliai klysti.
O gal aš - optimistas?
Arba tikiesi, jog tau atleisiu,
kad tau nebetektų būt blogiuku.
Aš susimoviau. Tai nereiškia, kad turiu kentėti amžinai.
Tu susimovei?
Susimauti - tai užrakinti automobilyje raktelius.
Susimauti - palikti spektaklio bilietus namie.
Tai nė iš tolo nereiškia to, ką tu padarei.
Ką padarei mums.
Kytai, jei nors sykį būtum apsilankęs pas psichologą ar paieškojęs gugle:
„Kodėl aš toks sumautas šiknius?“,
gal suprastum, kad šios padėties nebepataisysi.
Aš pasielgiau siaubingai, bet aš tave myliu. Ir vaikus myliu.
Jei nori, kad imčiau dirbti su psichologu, taip ir padarysiu.
Kytai, šįvakar aš pasakysiu tėvui, kad nutraukiu santuoką.
Tu gali dalyvauti šiame pokalbyje.
Aš nesiruošiu tavęs šmeižti.
Redži, jis žino, kad santuoką nutrauktum tik dėl mano neištikimybės.
Tai tu nutraukei mūsų santuoką, ir aš nekontroliuoju, ką jis galvoja.
Šis pokalbis - beprasmis.
- Atvažiuosi ar ne? - Taip. Atvažiuosiu.
Iki pasimatymo.
Keleivių dėmesiui.
Netikiu savo akimis. Bilis Tri-Stiksas, po galais.
Solomonas Grandžis.
Būtent šiame terminale?
Ką neši tame krepšy? Lavoną?
Gal kokio mano pažįstamo?
Einu į ledo ritulio treniruotę. Nemokama čiuožykla - tik Kvinse.
Kaip laikaisi? Kaip Nikis?
Kodėl visi, kuriuos sutinku, klausia kaip Nikis?
Iš mandagumo ir tiek. Atsainiai, beje.
Liaukis. Tiesiog noriu žinoti, kaip gyveni be grupės.
Nikis tau neskambino?
Ne. O ką?
Mes šįvakar koncertuojam „Don Hill's“.
Vėl visa grupė kartu.
Pasivadinom „Ex Nihilo“.
Ir skrajutę turit?
Šūdina mintis su dar šūdinesniu pavadinimu.
Įrašyt tave į svečių sąrašą?
Šiandien Liepos ketvirtoji, Solai. Turiu planų.
- Labas. - Rimtų planų.
- Taip? - Taip.
Vaikštinėti po stotį?
Ateik šįvakar. Galbūt nustebsi.
Čia juk Bilis Tri-Stiksas. Galėjai supažindinti.
Ne.
Kodėl?
Juk pažadėjai man nebeskambinti.
Reikia pakalbėti.
Būk ramus, aš nesilaukiu ar panašiai.
Bet tai svarbu, reikia susitikt akis į akį.
Dabar negaliu.
Gerai. Tai vėliau šįvakar?
Šįvakar turiu eiti į uošvio vakarėlį,
kurio metu jis neabejotinai sužinos,
jog buvau neištikimas jo dukrai su studente.
Gerai. Susitikim prieš vakarėlį.
21.00 val. prie klubo „Don Hill's“. Springo ir Griničo kampas.
Ne, mums nėra apie ką kalbėti.
Jei tu neateisi, tada man teks ateiti pas tave.
Samanta, nedaryk to.
Tu man parodei namą, kai ėjom į Metropolitaną.
Prašau, nereikia. Maldauju. Nesiartink prie manęs ir mano šeimos.
Aš tau jau sakiau, kad tą laišką tavo žmonai siunčiau ne aš.
Bet tikriausiai žinau kas.
Kai kurie žmonės nenori, kad būtume kartu.
Nesakiau to anksčiau, nes pati to nesupratau.
Bet dabar imu suprasti,
ir man labai neramu, kad nutiks kažkas baisaus.
Taip, kažkas baisaus jau nutiko.
Mano šeima žlunga, kas gali būt baisiau?
Jog kažkas išlėks į orą.
DEGI MEDŽIAGA LAIKYTI TOLIAU NUO UGNIES
- Alio? - Labas, čia aš.
Taigi, atsirado svarbus reikalas.
Ir turiu šįvakar pamatyti vieną grupę.
Tai mano grupė, tik be manęs ir kitų, kurie išties svarbūs.
Juk tarėmės eiti į Baterijos parką žiūrėti fejerverkų.
Eime su manim. Eime kartu. Labai prašau.
Meile mano? Aš negaliu ten nebūti.
Privalau savo akimis pamatyti tą parodiją.
Žinai, man kažko negera.
Lyg sloga, kaulus laužo. Girdėjai apie SARS?
- Nenorėčiau nieko užkrėsti. - Dieve mano.
Joks tau ne SARS, Mersai.
Gerai, tiek to. Lik namie,
palepink save ir gerk daug skysčių.
Pasimatysim vėliau, gerai?
- Iki. - Iki.
PONUI IR PONIAI VILJAM HAMILTON-SVYNI
KVIEČIAME JUS ATŠVĘSTI LIEPOS KETVIRTĄJĄ
Sam!
Labas.
Pasiruošęs vakarui?
Taip. Aš pasiruošęs viskam. Viskam.
Turi bilietus ar...
Kokius bilietus? Traukinio?
Į „Ex Post Facto“ koncertą.
Čia tau ne opera, naujokėli. Ten nebūna bilietų.
„Ex Nihilo“, beje.
Dieve, ką padarei be manęs?
Pala, atleisk. Gali palaukti?
- Gali palaukt? Turiu... - Paskubėk. Traukinys po 20 min.
- Mūsų traukinys - po 20 min. - Atleisk, aš tuoj.
Ei, Vilai?
Vilai?
- Ko? - Ponia Santos tuoj bus čia.
Teisiškai ji bus atsakinga, bet užmesk akį į savo sesutę, gerai?
Jūs tik pažiūrėkite į tą paukštį.
Tai bent, Keit. Nuostabu.
Ar tėtis irgi bus vakarėlyje?
Taip, žadėjo.
Tik negrįžk pas jį.
Vilai, juk žinai, kad tėtis tave labai myli.
Ir visa tai visai nesusiję su tavim.
Rimtai? Perduok seneliui linkėjimus.
Kur tavo fotoaparatas?
Juk norėsi įamžinti grupės sugrįžimą?
Fotoaparatas dingo.
Šūdas. O kas nutiko?
Jei žinočiau, jis nebūtų dingęs, tiesa?
Tiesa. Bet tu jį pametei ar kažkas pavogė, ar...
Jėzau Kristau, Čarlzai. Sakiau, kad nežinau.
Kita stotelė - Kanalo gatvė.
Sam? Ar tau viskas gerai?
Žinai, tu vienintelis manęs to paklausei.
- Aš neturiu asmens dokumentų. - Tau jų nereikia. Tu - su manim.
- Labas. - Žinojau, kad ateisi, Same.
- Kas tas ilgšis? - Čarlzas, mano protežė.
- Sveiki. - Nesmerk. Jis - nebaigtas projektas.
Tavo draugai - mano draugai.
Taip ir maniau.
Čarlzai, kaip manai, pabūsi valandą be manęs?
- Turiu nulėkti iki centro. - Kas per šūdas, Sam?
Maniau, tu norėjai būt su manim.
Aš noriu. Rimtai.
Turiu sutvarkyti svarbų neatidėliotiną reikalą.
Jei negrįšiu po valandos, eik manęs ieškoti.
Prie parko, ties 5-a ir 73-ia gatvėm.
Viso.
Ačiū.
Rigan, atrodai nuostabiai.
- Nuostabus vakarėlis. Sveikinu, Felicija. - Ačiū.
Kur tėtis? Noriu sužinoti, kaip jam sekėsi klinikoje.
Sveikatos prasme žinios geros. Visi tyrimai - geri.
Vadinasi, tai - ne demencija?
Jo dabartinis lygis toks, kai nieko nereikia keisti.
Jis labai džiaugiasi, kad darbo tai nepalies.
- Pasidžiauk dėl jo, prašau. - Būtinai. Kur jis?
Deja, Mineapolyje kilo žaibų audra,
ir G4 negavo leidimo kilti, taigi...
Kur tavo simpatiškasis vyras?
Ateis. Tuoj, manau.
Turiu pasakyti tau, kad mes skiriamės... Mes jau ne kartu.
Štai dėl ko dėdė Eimoris tavęs ieškojo.
Nemanau, kad Eimoris žino.
Mes niekam nesakėme.
Juk žinai, kad Eimoris moka sužinoti viską.
- Smagu tave matyti. - Taip. Gerai.
Surask dėdę Eimorį, jis labai norėjo su tavim pakalbėti.
Gerai.
Tu, regis, stovi ant kažkieno švarko.
Ne. Jis - mano.
Aš stebėjau tave.
Man patinka, kaip tu šoki, lyg tau į viską nusispjaut.
Ačiū.
Ar turi ko nors?
Ir aš noriu to, ką vartojai tu.
Atleisk. Neturiu.
Velnias. Būtų buvę smagu.
Po koncerto galbūt nuvesčiau tave į užkulisius.
Aš kartu su jais.
Taip?
Eikš.
Taip!
Pinigų taktika Nieko nėra nemokamo
Visi ima Kiek jiems reikia
Prakeikti katalikai Paduokit tą aukų dėžutę
Imsiu grynais Bet kurią dieną
Pinigų taktika
Velniop mases
Štai, bose. Atvažiavom.
Taip, ne... Tiesiog, nesustok.
Važiuok toliau. Tiesiog važiuok.
Gerai.
- O, ne, aš neketinau... - Ačiū.
Atsiprašau. Maniau, kad laukėte.
Aš laukiu, tik ne autobuso.
Tiksliai net nežinau, ko.
Gal ženklo? Aš visada laukiu ženklo.
Gal manykim, kad aš - jūsų ženklas? Jūs galit būti mano.
Manykime, kad abu esame ten, kur ir turime būti.
Gerai.
Man tai patinka.
Tuomet atsisėsiu ant šio suoliuko ir nesitrauksiu.
O aš, perėjęs gatvę, pateksiu į nežinomą pasaulį.
Juk gyvenam tik kartą, tiesa?
Vieno karto pakanka, jei gyveni teisingai.
Nuo seniausio šalies karinio laivo
„Old Ironsides“ denio
iki Stebuklų karalystės
tūkstančiai imigrantų iš daugiau nei šimto šalių
tapo Amerikos piliečiais.
Dalase įsibėgėja šventė,
nes Nepriklausomybės dienos proga iš Irako ir Afganistano
dviem savaitėms namo grįžo 100 kareivių.
Merseri.
Pala. Tu jį atsivedei?
Kur jis? Kur Viljamas?
Apgailestauju, bet jis neatėjo. Nors jo kostiumas atėjo.
Balto lino. Tau tinka.
O ką tu čia veiki?
Panašu net Viljamo puikus kostiumas
neišgelbėjo manęs nuo padavėjo įvaizdžio.
Tris kartus.
O kodėl jūs čia slepiatės?
Nes aš girta ir nerandu išgerti.
Rigan... Ne, leiskite man jums padėti.
Ne. Viskas gerai, aš pati. Aš tuoj.
Rigan, prašau jūsų, leiskit man... Tuoj.
Tuoj. Štai, leiskite...
- Kaip kvaila. - Štai taip. Kiškite po srove.
Manyje pasireiškė buvęs skautas. Erelis skautas, šiaip jau.
- Atleisk man. - Taip. Štai.
Padarykime štai taip.
Nelabai skauda, tiesa?
Ne. Viskas gerai.
Bet aš turiu kai kokių nuskausminamųjų.
Čia?
Ne. Žinoma, kad ne.
Eime į lauką.
Stovėjau ant kampo Su savo meile
Jai visai nebuvo būtina Manyje būti
Išties, išties kasdienė
Toli nuo čia
Aš neturiu, dėl ko keltis rytais
Ir
Nebeklūpoti
Stotis
Šis miestas dega Lyg kas žudytųsi
- Eikš. - Palauk.
- Turiu su kai kuo susitikti. - Eikš.
Jis - su manim. Gerai?
Gerai. Jokių problemų.
Ačiū.
Eina šikt, Niki.
Kietai pavarei.
Jūs buvot nuostabūs. Biliui iki jūsų toli.
- Tu nematei Bilio gyvo. - Na ir kas?
Priimsiu komplimentą.
Tu prisijungsi ar tiesiog stebėsi?
- Liaukis. - Tai ką man daryti?
Man jis patinka.
- Ateik čia. - Ateik.
- Taip. - Taip, ge...
Paduokit šitam liesam jaunuoliui alaus.
Iš kur pažįsti šį mūsų draugą?
Ką tik susipažinom.
Sjuer mergina mėgsta pažindintis.
Tik saugokis jos vaikino.
Jis - pikto būdo, ir jo žandikaulyje - metalinė plokštė.
- Ačiū. - Prašom.
Kas nutiko tavo žandikauliui?
Nikio?
- Jis nėra mano vaikinas. - Ką?
Aš - jos vaikinas.
Kas tas paliegėlis, maukiantis alų?
Čia...
Čarlis. Sveiki.
- Čia Čarlis. Sveiki. - Čarlis.
Esu tave matęs, Čarli. Per Naujuosius. Tu - Sam draugas.
Taip. Tos nakties beveik neprisimenu, bet taip. Gali būt.
- Pala. Tu nesakei, kad pažįsti Sam. - Tu neklausei.
Taip, mes iš esmės geriausi draugai.
O Sam čia nėra?
- Negali būti, kad ji neatėjo. - Ne.
Ji nenorėjo. Mes čia atėjom kartu,
bet ji sakė, kad turi svarbų reikalą centre.
Gal žinot, kaip greičiausiai nuvykt iki 5-os ir 73-ios?
Turiu su ja ten susitikti.
Pavok mašiną ir važiuok.
Esdži, jie groja mūsų dainą.
- Eime. - Taip.
Iki, Niki.
Puikus buvo koncertas.
Aš nenoriu pristoti.
- Taip, eisiu. Aš... - Niekur tu neisi.
Nagi, Čarli. Eikš su manim.
- Rimtai? - Taip. Po jūsų, pone.
Kur?
- Tiesiog eik paskui mane, gerai? - Gerai.
Esu šniaukštęs koksą, Čarli?
Taip. Vieną kartą.
Imk.
Taip.
Šitaip, Žmogau su randu.
Nikolai.
Bilis Tri-Stiksas. Eina šikt.
Taip ir maniau, kad nesusilaikysi.
Turėjau įsitikinti, ar neteršiate mano vardo.
Mes turim savo vardą.
„Ex Nihilo“. Reiškia „iš nieko“, kaip Dievas, sukūręs pasaulį.
Jėzau Kristau, bliamba.
Džiaugiuosi, kad nebetenka klausytis
tavo sušiktų pretenzingų sapalionių.
Eikš.
Žinai, koncas nebuvo prastas.
Man net patiko.
Taip. Man patiko.
Aš atsiprašau.
Jūsų abiejų susitikimas, tiesiog...
Skaičiau, ką Sam rašė savo nale apie jūsų grupę,
ir tai nerealu.
Ji apsišiks, kai jai tai pasakysiu.
O Dieve. Turiu su ja susitikti.
Ji turbūt manęs laukia.
Kas jis toks, po galais?
Ačiū, kad užsukai, Bili. Mums tai svarbu.
Tai kas tarp tavęs ir Viljamo?
- Tarp mūsų? - Liaukis.
Jis mano brolis. Jūs kartu gyvenate? Ar tai rimta?
Man - taip. O ar tai rimta Viljamui?
Šito nežinau.
Jis nekalba apie praeitį, apie šeimą, jausmus.
Ir jis nerūpestingai elgiasi su žodžiais.
Pačią pirmą mūsų pažinties dieną man prisipažino meilėje,
kai žinojo, jog tai nieko jam nereikš.
Tipiškas Viljamas.
Dabar negali sakyti, kad jis to nesakė.
Bet aš nežinau, ką jam tai reiškia.
O ko šįvakar čia atėjai?
Nes žinojau, kad tai jį įsiutins.
O kodėl jūs mane pakvietėte?
Dėl to paties.
Už mus.
Alio?
Labas.
Rigan Hamilton-Svyni Lamplaiter,
jūs pašėlusi.
Neminėk „Lamplaiter“. Aš jau ja neprisistatau.
Ir nesmerk manęs, aš beveik niekada to nedarau.
Žinoma.
Tikriausiai fejerverkai,
o tai reiškia, kad Felicijos reginys prasideda.
Ne. Tai tikri šūviai.
Ne, juk čia - Aukštesnysis Ystsaidas.
Aš iš Pietų. Ten apie ginklus išmanom.
Nebekraujuoja.
Dabar prasidės tikrasis skausmas.
Mano pamotės brolis Eimoris kviečia mane pokalbiui.
Mes su Viljamu jį vadinome broliu-demonu.
Eikš.
- Pamatysi, kodėl Viljamas mūsų vengia. - Jums padėti?
- Ne. - Gerai.
- Kvietime parašyta „baltas“. - Baltas.
O jis vilki smėlio spalvos drabužį, o čia - pilkas...
Lile, atleisk.
- Ne, viskas gerai. - Gerai.
Štai jis.
Atleiskite.
Rigan, mano gyvenimo šviesa.
Pagaliau mano mylima netikroji dukterėčia.
Eimori Guldai, leisk tau pristatyti Merserį Gudmaną.
Pone Gudmanai, nesitikėjau, kad Rigan atsives svetį.
Greit atsitiesei.
Mes pažįstami iš mokyklos.
Jis - mokinys?
Mokytojas, ir dar rašytojas.
Ar parašėte ką nors, ką galėjau skaityti?
Novelę, romaną à clef, o gal straipsnį „New Yorker“?
Turiu pripažinti, kad nedažnai skaitau grožinę literatūrą,
bet man patinka paveiksliukai.
Nesu parašęs nieko, ką būtumėte galėjęs perskaityti jūs
ar kas kitas.
Bet aš ketinu rašyti.
Rigan, jis - žavingas. Kupinas optimizmo.
Žinote, aš irgi kadaise maniau, jog esu rašytojas.
Deja, mano rašliava buvo krūvelė išmatų
su retais nesuvirškintais grūdeliais - sąmojo liekanom.
Tačiau tada, kai sudeginau savo sąsiuvinius...
Tą akimirką suvokiau tapęs suaugusiuoju.
Tai bent. Atleiskite. Malonu buvo susipažinti.
Man irgi.
Niekas kitas nemoka taip pažeminti žmogaus kaip tu.
Iš tavęs, Rigan, tai skamba kone kaip komplimentas.
Tai ne komplimentas.
Pala. Reikia pakalbėti.
- Apie ką? - Apie tavo tėvą.
Žinau, jo tyrimai geri.
Taip, mums palengvėjo,
bet nemanau, kad tai padės jam ištverti teismą.
Kokį dar teismą?
Kalbėsiu atvirai.
Rytoj, tavo tėvui išlipus iš lėktuvo, jis bus suimtas.
Už ką?
Už finansinius nusikaltimus. Už turto vertės mažinimą, kad išvengtų mokesčių.
Ir didinimą, kad gautų paskolas.
Bankas pranešė FTB.
Tėtis nebūtų to daręs. Čia kažkokia klaida.
- Tai kažkieno kito klaidos. - Čekiuose - jo parašas.
Ant pastatų - jo pavardė. Jei nuims vieną, nuims ir likusius.
Taigi, kaip duktė ir jo įmonės generalinė direktorė,
privalai nustatyti toną.
Girdi? Rytoj aš sukviesiu kelis patikimus patarėjus.
Aptarsime kertinius taškus. Mes turim nustatyti vieningą frontą.
Ne!
Eik namo.
Alio?
Ar čia yra kas nors?
Alio?
O Dieve.
Padėkite!
Alio? Taip, man reikia pagalbos.
Pašautas žmogus Centriniame parke.
Esu ties 5-a ir septyniasdešimt kelinta, rytų pusėje.
Prašau kuo skubiau atvažiuoti.
Ji miršta.
Padėkite! Kas nors, prašau!
Sam.
Sam, pabusk. Sam, atsipeikėk.
Ji ten!
Taip!
Ką jūs veikėte parke?
Nežinau. Aš ne...
Laukiau autobuso ir išgirdau triukšmą.
Pagalvojau, gal ten koks gyvūnas.
Bet paskui nuėjau giliau...
Taip, tada ją ir pamačiau.
- Nieko nematėte netoliese? - Ne.
- Buvo labai tamsu... - Detektyve Parsa?
Makfaden, Manhatano šiaurės skyrius. Regis, šviežias pėdsakas.
Ką čia turite?
Tai buvo ant merginos.
Tai mano.
Tuomet, spėju, tai irgi jūsų?
GARTO RISKO HOLBERGO ROMANO MOTYVAIS
Išvertė Egidija Namavičė