JOŠ SAM TU
RIO DE JANEIRO, 1970 ZA VRIJEME VOJNE DIKTATURE
Opali, Marselo.
Glavom, to!
Bravo, Elijana!
Diži!
Moja lopta!
Tako je!
Čiji je ovo pas? - Mičite ga sa terena.
Mota se ovdje nedjelju dana.
Tvoj je? -Ne.
Marselo!
Pričuvaj ga. Kvari nam igru.
Kako je sladak! - Dušica.
Mogli bismo da ga zadržimo. -Kako da ne.
Kako se zove onaj sladak lik...
Vidi naše novo štene.
Mama ti neće dati da zadržiš tu buvaru.
Gdje je ona? - Pojma nemam. -Daj još.
Dalal će nas ubiti ako se pojavimo isunčane na baletu.
Tome služi puder za lice.
Hajde, idemo!
Pažljivo na ulici, Marselo!
Pičimo, pičimo!
Oprostite.
Obrišite prvo noge. Samo što sam počistila.
Mogu da ga pridržim?
Što je sad pa to? - Naše novo kuče.
Štrokavo je. Zna li vaša mama za ovo?
Je li tata tu?
U kancelariji je sa g. Bokom. Ne prekidajte ga.
Hitno je. - Ček! Okriviće mene!
Suludo je uzeti ovako veliki projekt.
Da je lako, ne bismo ga uzeli.
Bih, svakako. -Znam da bi.
Naprijed.
A, ne. Bez psa u kući.
Nema šanse. - Možemo da ga zadržimo?
Što mama kaže? - Da pitamo tebe.
Kakve ja veze imam s tim?
Ti ga uzmi. - Ja? Ni u ludilu.
Moram da gradim tunel. Izbaciće me Dalal iz kuće!
Mislim da će se ova mala baraba...
zvati...
Pimpao! - Da vidim. -Mogu sama.
Pričekajte, ljudi. - Što je ovo?
Baci buksnu, Rejna.
Stani uza zid. - Dao sam vam ličnu kartu.
Što još hoćete? - Umukni!
Vi u žutim kolima!
Parkirajte ovdje! Točno tu.
Uza zid! Ruke na zid!
Ugasi motor.
Spusti tu kameru.
Hajde, izlazite.
Uza zid. - Ruke na haubu.
Uza zid, čupavi. - Okreni se ka zidu.
Nema potrebe za tim. - Umukni!
Okrenite se.
Gdje su vam osobne?
Ne gurajte ga! - Osobne karte!
U kolima su. Mogu da ih uzmem? -Brže!
Skloni kosu sa lica.
TRAŽE SE TERORISTI I UBICE
Babiu, crveno ili srebrno? - Crveno bolje izgleda.
Kada se Veroka vraća iz kinoa?
Smiri se, doći će. Pimpao je sigurno prvo ostale odbacio.
Elijana, pojačaj.
Kola Đovanija Buhera su presretnuta na putu za ambasadu
malo prije devet ujutru.
Kidnaperi su oteli švicarskog ambasadora nakon što su ranili telohranitelja
koji je pogođen u potiljak i u kritičnom je stanju.
U munjevitoj i nasilnoj operaciji,
osmorica muškaraca i jedna žena u automobilu marke Willys Aero
blokirali su ambasadorova kola u Laranžeirasu...
Zar ga nisu bili pustili? - Ne, zlato. Taj je bio Nijemac.
Ovaj je Švajcarac.
Nakon pucnjave su se dva folksvagena velikom brzinom
zaputila prema Flamengu.
Ostavljeni su pamfleti na mjestu događaja
potpisani od strane kidnapera,
koji sebe nazivaju „Narodnooslobodilačkim savezom".
Tako je sladak. - Tko li će da brine o njemu?
Što je bilo? -Sva se tresem. Bilo je skroz zajebano.
Što se dogodilo? -Pazi na riječnik. gdje si bila?
Vozila sam Helenu kući, i zaustavila nas je policija.
Bili su jako agresivni, sve su nas pretresli.
Užas. - Kidnapovali su ambasadora.
Još jednog? -Da, bilo je maločas na TV-u.
Srećom, Pimpao je imao tatinu BAK karticu. -Što je BAK?
Zato treba imati odvjetnika u obitelji.
Brazilska odvjetnikska komora.
Hoćeš da jedeš? - Nisam gladna, Zeze. Hvala.
Ništa ne jede. - Nadrljala si.
Pričaj sa tatom. Zabrinuo se.
Daj. -Ovo sa ambasadorom je sumanuto.
Veroka!
Tata ga je nazvao Pimpao. - Nemoj mu reći. -Je l' otišao?
Obećao je da će me provozati. - Drugi put. -Slušaj, mali.
Nećeš se voziti u kolima tog plejboja.
Čudno. Mislila sam da plejboji piju viski i puše cigarete čitav dan.
Ne, mila. Ja sam onaj koji plaća tvoje odlaske u kino.
Što ste gledali? - Blow-Up. Zvuk je bio grozan.
Tvoja mama se unervozi kad tako nestaneš.
Što, zatvorićete me u kuću? - Samo nas Obavijesti.
Nisam ja kriva što vojska maltretira ljude.
Tko je za kavu?
Koliko zatvorenika su tražili ovaj put?
Ne znam. - Svi u krevet. Odmah.
Završiću prvo vijesti. - Ne. Na spavanje.
Marselo, pas ide u garažu.
Zvaću Delvu vidjeti kako je Helena. Nije zvučalo ugodno.
Dalva ne odustaje od ideje da odemo u London s njima.
Ali, zatim je ponudila da povede Veroku.
Dobra ideja. - Misliš? -Da.
Slijedeće godine kreće na fakultet. Znaš kako to ide.
S obzirom kakva je, uplešće se u studentski pokret.
Pričekajmo malo. Neka se prvo skuće.
Poslije ćemo vidjeti. Bez žurbe.
Zašto plinpa i Dalva odlaze napriječac onda?
Plinpa je paranoičan. Misli da ga nadziru.
Pošaljimo je s njima. Bar dok ovo ne prođe.
Proći će uskoro.
Sjećaš li se makrobiotičke faze?
Trajala je dvije nedjelje.
Da, ali nikog ne hapse zato što je makrobiotičan.
Tu si u pravu.
Pričat ću sa plinpom.
Hoćeš? - Biće sve u redu.
Halo? - Rubens Paiva?
Da. - Možete da pričate o isporuci?
Posao, Prijeuzet ću dole. Spusti umjesto mene.
Delfima Moreire, 80.
Kuća na ćošku? - Ta.
Tamo ste cijeli dan? - Ne, ostavite u kancelariji.
U centru. Znate adresu?
Znam. Dosta koverti ovog puta.
Pričaćemo sutra. U redu.
Zašto je mala veverica budna?
Namirisao sam cigaretu. - Imaš bolji njuh od kučeta.
Čemu služi ovo?
Ovo služi za matematiku, ili merenje nosa lažova.
S kim si pričao?
Tata je na tajnom zadatku. Znaš li kakvom?
Zaključili smo da ne možeš da me dobiješ u stonom nogometu.
Šanse su ti nula. - Dokazaću da griješiš.
Sada bi da dokažeš? - Hajde.
Nećeš plakati i probuditi cijelu kuću? -Molim te.
Poslije tebe, hvalisavče. Tiho plači. -Prvo cmizdravci.
Nemoj da probudiš sestru.
1:1. - Nema šanse!
Ma da, Brazil zna kako! - Koji vam je? Pokušavam spavati!
Kakav povratak! - Branim to.
Dobro ga istrljaj, Marselo. Potrudite se oboje.
Sada će Lijepo da miriše.
Mogu da zamislim na što ti krevet smrdi
nakon što pas spava u njemu.
Tako, a? Spavaš sa...
Upoznat ćeš nekog Engleza, slijedećeg Joena Lenona.
Nećeš se nikad vratiti.
Vratit ću se, ljudi. Želim da studiram sociologiju.
Ne moraš sada da odlučiš. Odluči kada se vratiš.
Već sam odlučila, mama.
Sladoled za moju Mediteranku.
Kako si nazvao mamu?
Mediteranka, sine. mješavina Talijana, Španaca, Grka i Turaka.
Najljepša žena koja postoji. - Ta sam.
Veroka, nađi mi dečka Engleza.
Ne smiješ još da izlaziš. - Naravno da smijem.
Hoću li ti nedostajati?
Naravno da hoćeš, ljubavi.
A ja? -Jok.
Jadničak. Veroka.
Hoću, hoću.
Ovo je za tebe. - Hvala, Dalva.
Veroka je obećala da ti neće stvarati nevolje.
Nije ona nikakva nevolja.
Mogu uvijek da odem kod nje.
Voljela bih da svi dolazite.
Kada dignemo kuću, doći ćemo.
Daj, Junis. Kada se uselite u tu kuću, nema vam mrdanja iz Ria.
Je li ovo za Babiu? - Jeste.
A ovo sam odabrala za tebe.
Ovdje postaje previše opasno, Rubense.
Lake smo mete. Treba da dođete s nama.
Prvo šaljem Veroku da se uverim da nije obmana.
Nudiš sklonište čitavoj obitelji u Londonu?
Kupio si Bakingemsku palatu? - I vi ste mi obitelj.
Vratićeš se ubrzo. Da ponovo otvoriš knjižaru, izdavačku kuću...
Nećeš dugo. vidjet ćeš.
Magarče.
Volim te. -I ja tebe.
Sve ćeš ih poneti? - Samo ovu.
Uzmi. -Ozbiljno?
Ne daj Elijani da ih dira.
Vera?
Opa.
Ne troši ih na ploče.
Kupi dobre čizme. Trebat će ti po zimi.
Hvala.
Imaš li i dalje onu braon jaknu?
Koju? -Onu sa krznom.
Ovu.
Stara je. - Izgleda kao nova.
Poklon od tvog tate. Medeni mjesec u Bariločeu.
Mogu li da je pozajmim?
Ponašaj se tamo. Dalva već ima dosta toga na pameti.
Znam da se brinem o sebi.
Uzmi onda moj kaput. Da si ga vratila. -Obećavam.
Nemoj da odeš. Pravim sufle za tebe.
Nalu!
Gol!
Jedan-nula!
Jesi li ga vidjela?
Bolji je od oca. Što i nije tako teško.
Raspituje li se netko za ovu kuću? -Ti, je li?
Tražim ovakvu kuću, u okolini.
Rubens nije ni počeo sa novom kućom. Ali mogu da te spojim sa odličnim agentom.
Može. Naša kuća ne može da iznese nove đake.
Ne znam kako Dalal uspijeva da sama vodi školu.
Nemam petoro djece.
Šestoro, ako računaš... - Rubensa.
Ala ukusno miriše. Kako postižeš da ti se ne uLijepi za tiganj?
Rekla sam ti. Sećeš nožem oko ivice, staviš u užarenu rernu,
i ne otvaraš. - Ma, nema šanse. -Ozbiljno.
Kako Lijepo djevojke plešu. Dobro što ne znaju francuski.
Pokazivala sam Kris.
Gdje ti je sestra? - Nije u sobi? -Ne.
Ne diraj usta. - Počeo je da se klati.
Neka sam otpadne. Ima li koga gore? -Ne.
Brazilija je tempirana bomba.
Vojska će žestoko udariti.
Sedamdeset zatvorenika za jednog ambasadora. Igraju se sa vatrom.
Kako stoje stvari u novinama? - Jako loše.
Nikada nisu tražili oslobađanje toliko ljudi.
Ako vojska odbije, hoće li ga ubiti?
Ne, dušo.
Vjerujem da je ambasadoru...
Kako mu je, Babi?
Feliks, pokaži joj. - Sa cigaretom u ustima.
Praktično je u Ženevi.
Sufle je u rerni. Tko je gladan?
Švicarski sufle sa sirom.
Elijana, zar sa mokrim bikinijem na sofi? Prijesvuci se.
Vruće je. -Rekao sam joj. - Veroka je nestala.
Zamalo da slomim ruku. - Kako? -Pao sam na ruku...
Sine, priče su ti dugačke i konfuzne.
Počasti nas sa tom novom, dugačkom i konfuznom pričom.
Trebaju mi molitve.
Babiu je mirnija, ali ovaj ovdje...
Ovo ti je prvi? - Drugi.
Svaki put moram da se pretvaram da volim sufle.
Tata, zar nije ovo moja zabava? Ja biram glazbu.
Zašto se gđica Mir i Ljubav žali?
Dojadiće ti strana glazba. Mogu li da plešem sa damom?
Zašto njega pitaš?
Sada pitam damu. - Ni slučajno.
Možeš li da povjeruješ da odlazi?
Uskoro ćemo biti samo nas dvoje.
Ispao mi je zub!
Pokaži mu.
Babiu! Babiu!
Što ako ga netko nađe?
Nema šanse, zlato. Gle kolika je plaža.
Što ako ga mi ne nađemo? -'Oćemo.
Brojao sam korake od kuće vode.
Hajde da se slikamo! Babiu!
Dođi da se slikamo. Hajde, Rubense.
Skupite se. Hajde.
Hajde. Hajde.
Junis, ne. Pusti mene. Moraš da budeš na slici.
Pažnja.
Spremni, svi?
Ne budite ozbiljni.
Pažnja. Dolje diktatori!
Jedan, dva, tri, i...
švicarski ambasador, Đovani Buher,
oslobođen je danas u zamenu za 70 političkih zatvorenika
koji su odleteli u Čile.
Ja ću, Zeze.
Nije kod kuće.
Tko ga traži?
Rubense, ovo je pristiglo za tebe.
Hvala, Geraldo.
ZA RUBENSA PAIVU OD VERE LENON
„Narode, ovo nije obično pismo,
već čulno iskustvo, kao koncert Mutanta."
Ovo je naša ulica. Baš smiješno, isto je kao u filmu Blow-Up.
Sve kuće su iste."
Ja bih se izgubila tamo. Djeluje mi dosadno.
„Samo se vrata razlikuju. Božić bez plaža je čudan.
Ali naučili smo da se zabavljamo zimi.
Čak smo i sneška napravili."
Gle, eno Dalve! - „Liči vam na nekog?"
Novi i poboljšani tata.
„što kazete na ovu ulicu? Kako uzbudljivo!
Nalu, vjeruješ li da sam koračala istim tlom kao Joen Lenon?
Bitlsi su ovdje snimali." - Pazite na autobus!
Moj dečko Englez! - Ni ne govoriš engleski.
„Pogledajte ovu prodavniću ploča. Mogla bih ovdje živjeti.
Ostali smo sve do zatvaranja. Kupila sam samo jednu. Čuješ, mama?
Nije za mene. Za Pimpaa je."
Za utehu. - „Oduševiće se.
Ovim završavam svoje prvo pismo.
Nadam se da ste svi dobro. Falite mi. Voli vas vaša Vera Lenon."
Pusti ponovo. - Ponovo?
Pričekajte, moram da je premotam.
Pričekajte... gotovo.
Mogu ja sad da čitam? - Naravno, mila. -Može?
Samo da ugasim svjetlo. - Da počnem?
„Ovo je naša kuća. smiješno je, jer su sve kuće iste.
Baš kao u filmu Blow-Up."
Očekuješ nekog? - Trenutak.
Sklanjaj se!
„Božić bez plaža je čudan..."
Moram da organizujem slike, ili će se sve izmešati.
Ljubavi, da postavimo klimu u dječju sobu?
Nema potrebe. Kuća će biti svježa.
Imat će kobogo zid, prostranu verandu...
Hoćeš da se javiš? - Ja igram.
G. Paiva, imam isporuku za vas.
Tako je, ugao Almirante Gimarais.
Bit ćemo ovdje čitavo podne. Hvala.
Da li se daje dobar film u Paksu?
Imamo večeru kod Dalal. Babi ti nije rekao?
Možemo poslije u kino.
Spreman za moj potez? - Rođen spreman.
Gdje ćeš? - Provjeriti ručak.
G. Rubens? Traže vas neki ljudi...
što se događa? - Kongresmen Rubens Paiva?
Sigurno je neka greška. Godinama nisam u kongresu.
Nije greška. Idete s nama.
Kuda? -Davanja izjave. Rutinska stvar.
Izjava o čemu, Rubense? - U redu je.
Samo da se presvučem. - Pođi sa g. Paivom.
Ima li još koga kod kuće?
Samo djeca. Gore su. Nema potrebe za oružjem.
Zdravo, mama. -Zdravo, dušo. - Gdje je tata?
Gore. - Uzeću čašu vode.
Donijet ću ti ja. - Dobro jutro.
Tata?
Tata? -ovdje.
Mogu da pozajmim ovo?
Još pitaš, Nalu. Uzmi.
Poljubi me.
Gdje ideš tako skockan?
U kancelariju. - Ali, praznik je.
Pomažem ovoj gospodi. Brzo se vraćam, zlato.
Dobro.
Prijedomislila sam se. Spavaj kod Kris,
sutra možete na balet. -Hvala.
Kristina, reci Sebastiau da svrati. -Hoću.
Mogu li ja s njim? - Vaš suprug se brzo vraća.
Vraćam se za sufle.
Gdje se daje izjava?
Nemam tu informaciju.
A vi?
Pravićemo vam društvo, gđo.
Mama? - Jesi li se naspavao, sine?
Tko su ovi ljudi?
Oni su iz kontrole štetočina. Jesi li gladan?
Sjedi. Spremiću ti nešto.
Čokoladno mlijeko? - Je l' tata na plaži?
Izašao je na kratko. Brzo se vraća.
Mili Bože. što se događa?
Gdje je lokal?
Jedan je u kancelariji, a drugi gore.
Ako je za vašeg muža, recite da je na putu.
Zdravo, Dalal.
Da, ali ne danas. Rubens je otputovao u posljednjem trenu.
Ništa ozbiljno. obiteljska stvar, vratiće se sutra.
Hoću. Pozdravi Babija.
Nismo se još upoznali.
Ja sam Junis.
Snajder.
Ostajete na ručku? - Ne bih da smetamo.
Insistiram.
Val krađi automobila zahvatio je grad.
Automobil otvorenih vrata je pozivnica za zločin.
Babiu, jedi.
Čime se točno bavite, g. Šnajder?
Ja sam parapsiholog.
Parapsiholog?
Mama, zašto je kuća cijela zatvorena?
Elijana, istuširaj se.
Poslije utakmice, došla sam po loptu.
Ne sada, zlato.
Što je ovo? -Niko ne ide dok vam se tata ne vrati.
Gdje je tata? - Idemo u tvoju sobu.
Ali čekaju me.
Možeš kasnije da igraš. - Kod mene je lopta!
Ne!
Tko su ovi? Zašto ne smijem da izađem?
Odveli su tvog oca.
Gdje? - Ne znam, zlato.
Rekli su da mora da odgovori na neka pitanja.
Jesu li policajci? - Mislim da su iz vojske.
Smiri se, zlato.
Da li znaš kako je?
Biće u redu. Samo ne govori mališanima.
Babiu, možeš da mi pomogneš u kuhinji?
Dosta, Marselo. - Samo malo.
Ne, sestra ti je legla. Odmah.
Završićemo sutra. - Oni neće biti tu sutra.
Pobijedio si.
Mogu li još nešto da uradim za vas?
Ima hrane u hladnjaku ako ogladnite.
Izguraćemo. Hvala vam.
Možete li da provjerite kada se Rubens vraća?
Kasno je. Brinem.
Ne mogu to učinitim. Nažalost.
Idemo spavatio.
Naoružani su. - Znam, dušo.
Mogu spavati s tobom? - Ostani sa mališanima, molim te.
Promjena smene. Možete da se vratite u krevet.
Nisam umorna.
Elijana. Dušo.
Da li se tata vratio?
Ne, dušo. Žele i nas da ispitaju.
I mene?
Da. Obuci ovo. Bez brige, brzo se vraćamo.
Pričuvaj djecu, molim te.
Navucite ovo, molim vas.
Gdje mi je kći?
Elijana je ispred. Oprostite zbog kapuljače.
Cigareta?
Gdje mi je muž?
POVERLJIV PREDMET MARIJA L. JUNIS FAČIOLA PAIVA
Koliko dugo ste u braku? - Želim da ga vidim.
Ovdje piše osamnaest godina.
Je li već šurovao sa komunistima?
Moj muž je bio član Laborističke stranke.
Pozvala bih odvjetnika.
Nema potrebe. Ovo su rutinska pitanja.
Odgovoriću na njih nakon što vidim kćer i muža.
Gore je. Sve nam je rekao.
Na vama je da potvrdite. - Što da potvrdim?
Da je '64 Pobjegao iz zemlje da bi kovao zavjeru protiv revolucije.
Rubens je bio kongresmen. Bio je proteran, morao je u egzil.
Otkako se vratio, nije se mešao u politiku.
Zašto onda još uvijek sarađuje sa teroristima?
Ne sarađuje...
Ubićete me, skotovi!
Promatrali smo dolaske i odlaske iz vaše kuće.
Volimo da zovemo prijatelje.
Je li netko od tih prijatelja ovdje?
Ne.
Gđo Junis, nastojim da nastavite da vodite računa o svom domu.
Vodite djecu u školu i igrate bekgemon.
To mi je posao.
Kako je Veri u Londonu?
Jeste li joj učinili nešto? - Je li nešto skrivila? -Ne.
Onda nema razloga za brigu.
Da probamo ponovo?
Tko je ovo ovdje?
Rubens.
Vidite? Nije teško.
Koga još poznajete?
Dobro pogledajte.
Ovo je Marta, učiteljica moje ćerke.
Ne znam što ona radi ovdje.
OŽUJAKu su juče presreli na aerodromu.
Njen sin snabdijeva logistikom preuratnike u Čileu.
To ne može biti ista osoba.
Donosila je pisma Rubensu.
Želim znati kako je ta pisma prosleđivao teroristima.
Rekla sam vam da Rubens nema veze sa teroristima.
Morate da preispitate svoj stav.
Hoću li sada vidjeti svoju kćer?
Što je ovo? - Takav je protokol.
Rekli ste da ću vidjeti svoju obitelj ako odgovorim.
Nismo još završili.
Je li moja kćerka ovdje?
Je li moja kćerka ovdje? -Mama? - Elijana! -Što se događa?
Sjedite i šutite. - Odgovori na nekoliko pitanja.
Poslije idemo kući. - Polazite.
Moja kćerka!
Ona je dijete.
Samo dijete.
Ne dajte im da joj naude.
Ušutite. Samo ćete ih razbesneti.
Elijana. Tvoj red.
Ime?
Koliko dugo sam ovdje? - Recite vaše ime.
Junis Paiva. - Puno ime.
Marija Lukresija Fačiola Paiva.
Hoću pričati s mužem.
Pogledajte još jednom.
Rekla sam vam sve što znam.
Želim da se presvučem... - Još jednom.
Moja kćerka.
Gdje je ona?
Nemam tu informaciju.
Poznajete li još nekog?
Elijana? - Začepi! -Elijana!
Vaša kćerka nije ovdje.
Ostala je samo jednu noć. - Koliko sam ja ovdje?
Pet dana. -Moj muž...
Zove se Rubens. Jeste li ga vidjeli?
Umukni, pička ti materina!
Doktor. Treba im doktor.
Prijekinite, pobogu! Ništa ne znam!
Ubice!
Puno ime. - Marija Lukresija Junis Fačiola Paiva.
Gdje me vode?
Želim da znate da je to ne podržavam.
Dušo.
Dođi.
Gdje si bila?
Smiri se.
Hoćeš da jedeš?
Mami treba malo sna.
Važi? Ujutru ćemo jesti.
Što se događa?
Elijana?
Što je? - Mama se vratila.
A tata? -Ne.
Je li u njihovoj sobi?
Zamolila je da niko ne ulazi.
Mogu spavati s tobom?
Važi.
Htjela sam da te čekam, ali mi nisu dali.
Oprosti.
Jesi li ti nešto učinili?
Postavili su dosta pitanja, ali rekla sam da ništa ne znam.
Jesi li vidjela tatu?
U novinama piše da je Pobjegao. -Pobjegao?
Ali Lino kaže da lažu.
Lino je bio ovdje? - Ne, čula sam u Babinoj kući.
Išla sam tamo svaki dan poslije škole, pokušavali smo da te nađemo.
Nemoj, mama.
Ne koristimo telefone. Idemo. Doći ću s tobom.
Ne. Ideš u školu.
Ali, hoću da znam... - Elijana, otići ćeš u školu.
Pomažem im. -Tvoja mama će se sada pobrinuti za sve.
Mama! -Mamice! - Dečice moja!
Gdje je tata?
TERORISTI SPASILI ZATVORENIKA
Ova priča je fabrikovana. Bar ne mogu da poriču da je uhapšen.
Poricali su Rubensovo hapšenje?
Rekli su da nema nikakve veze sa vojskom.
Isto se dogodilo s ljudima iz Paskvima. Dobro su.
Baš tako. Nestali dva mjeseca, zatim pušteni.
Međunarodna zajednica pomno prati.
Što je sa slikom obitelji bez oca?
Dobra ideja. - Stavi je na naslovnicu.
Ne mogu to učinitim. - Zašto?
Novine objavljuju samo ono što vojska Amenuje.
Mislim New York Tajms, Le Mond. Kakav ti je francuski?
Ne znam što reći. - Pričaj o hapšenju.
Elijana isto. - Nije željela da dođe?
Poslala sam je u školu. Je li dobro? - Jeste, malo uplašeno. To je normalno.
Smiri se. On je bivši kongresmen. Ništa mu se neće dogoditi.
Moramo da vršimo tlak na njih.
Moramo i više od toga.
Treba nam konkretan dokaz hapšenja.
Bez toga ne možemo mnogo.
A njegova kola? - Što s njima?
Stoje na parkingu vojske. Vidjela sam ih juče.
Junis, g. Lino je došao. Da pristavim kavu?
Ne, pošla sam napolju.
Pokupiću djecu iz škole. Spremi ručak, molim te.
Što želite? - Što god ima.
Baci suzavac usred rulje
Da od krda napravi ljude
Palicom ih udri po glavi, plinom im kosti spali
Ovo su rezervna odjeća i lijekovi. Trebat će mu, dijabetičar je.
Ponavljam, ovdje nemamo Rubensa.
Možete li nam reći gdje je prebačen?
Moraćete da podnesete zahtjev federalnoj policiji.
Dobro, hvala. Možemo li dobiti potvrdu?
Gdje se podnosi zahtjev?
Uzalud, odbiće nas. Ići ćemo preko sudova.
Bar sada, sa ovim. Igraćemo na habeas corpus.
Voljela bih da ga pročitam. Mogu da ga zadržim?
Gore je od grčkog. Jesi li sigurna?
Da.
Pokupiću djecu iz škole, i svratiću do kancelarije da ga vratim.
Neka, zadrži primjerak.
Bude li novosti, Obavijestiću te. U redu?
Nisam znao da je Rubens dijabetičar. -Nije.
Saznala sam za koga su pisma kada sam vidjela vašeg muža.
Znači, vidjeli ste Rubensa tamo?
Bili smo u istim kolima.
Gdje su vas odveli? - Ne znam.
Prijekrili su nam glave... - Kapuljačama. I meni su isto.
Zašto je tako teško vratiti ih na svoje mjesto?
Marta, morate da date izjavu u policiji.
Policija nas je uhapsila.
Znam, ali oni tvrde da nisu.
Oprostite, ali neću da se uplićem.
Vi ste jedini koji ste ga vidjeli tamo.
Morate da mi pomognete.
Ako ne mogu da dokažem da je uhapšen...
Morate da idete, molim vas.
Moj suprug je u opasnosti.
Svi su u opasnosti.
Mogu peške. - Dosta, Nalu.
Zašto su tatina kola vraćena, ali ne i on?
Još je na putu. - Ali, evo mu torbe.
Ne diraj je. - Propustila sam probe.
Kris kaže da mogu s njom. -Ne.
Od sada, iz škole idete pravo kući.
I niko više ne izlazi sam.
A Elijanina odbojka? - Napustila sam. -Što?
Nije mi do treninga.
Potraga za otmičarima švicarskog ambasadora...
Pričaju o ambasadoru.
Nije to za dječje uši, dušo.
Zeze, uđi.
Znaš li gdje je ključ od ove kapije?
Da li uopće ima ključ? Pogledat ću da nije ovdje.
Pimpao, dođi. Dođi, mangupe!
Mangupe mali.
Ne! Loš dečko!
Što je s onim kolima s ljudima unutra?
Danima su tu.
Da li nešto rade?
Samo sede. Pilje ovamo čitav dan.
Kecelja ti je iskrzana. Rekla sam ti da kupiš novu.
Potrošila sam novac na namirnice.
Nije ostalo dovoljno za kecelju.
Naravno. Svratiću do banke da podignem novac i zamijeniću je.
Gđo Junis? Možete li da vidite i za moju platu?
Znam da ste na tri ćoška,
ali g. Paiva me je platio samo do prosinca.
Oprosti, Zeze. riješiću to. - Hvala.
Sjedi.
Rubens može da pozove da ovlasti povlačenje.
Nema telefona tamo gdje je on.
Ostao je malo duže da nadgleda izgradnju.
Stvarno nema načina da mi pomogneš, Ritore?
Bez potpisa su mi ruke vezane.
Kako je Mirijam?
Dobro je.
Trebalo bi da se vidimo nekada.
Dogovorićemo se.
Donijela sam neke dolare i funte od kuće.
Možeš li da ih razmeniš?
Naravno. Pozvaću nekog da ti pomogne.
Oprosti me. -Hvala.
Mama?
Zdravo.
Znaš li gdje je mama? - Ne.
Mogu da povučem dim?
Ne. - Molim te. -Ne.
Hvališo.
Žilda je opet zvala Variga.
Ubaciće Veru na listu za čekanje za slijedeću nedjelju.
Usput, evo Verokinog pisma.
Pročitaću ga kasnije.
Bilo bi bolje da je još malo ostala.
Znaš li pošto je karta?
Regulisaću to sa Rubensom.
Nadam se da se uskoro vraća da sredi ovaj džumbus.
Sunce mu kalajisano.
Hoćeš da dođeš? Svi su tamo. Vidi opet prijatelje.
Zašto je Rubens uhapšen? - Nemam predstavu.
Vojska lovi u mutnom, svima su za petama.
Nemoj to da radiš.
Bila sam tamo, na tom mjestu.
Vidjela sam.
Zaslužujem da znam što je Rubens radio.
Zar se ne slažeš?
Slažem se.
Junis, ne možemo samo da stojimo po strani.
Pogotovo mi koji znamo gomilu ljudi.
I u mogućnosti smo da pomognemo.
Stoga smo ja, Rubens, plinpa, Raul...
Jedan komunicira sa stranim medijima,
drugi obezbeđuje sklonište za izgnanike,
treći isporučuje pisma obiteljma bez vijesti.
Pomažemo koliko možemo.
Ali nismo umiješani u oružanu borbu. Rubens ponajmanje.
Odlučili ste da ne kazete ništa meni, Dalal, Dalvi...
Da nas zaštitite. - Jasno.
I misliš da će osloboditi Rubensa?
Naravno. Vratiće se uskoro.
Dođi kod nas na večeru. Dalal će biti drago da te vidi.
Oprosti, nije mi do toga. Odgajam previše djece.
Hvala.
„Ovo su slike iz metroa. Jedna ispred, druga u vozu.
Krenuli smo na žurku kod Araes."
Dodaj je, Marselo.
„Nećete vjerovati ko je bio tamo!"
Ko? - Pogađajte.
Kaetano?
Žil? - Žilberto Žil.
„Nosio je točkaste somotne hlače.
Krenula je pjesma Boba Marlija, i pitao me je za ples."
Nema šanse. - Laže.
„Bilo je nevjerovatno.
Nedostaju mi plaža, sufle, i svi vi.
Sve mi nedostaje. Vera."
To je sve? -Da. - Mogu da vidim?
Ne miči sete nigdje.
Marselo!
Pimpao!
Što to gledate?
Što hoćete?
Gdje mi je muž?!
Odlazite! Bježite odavde!
Odlazite!
Zeze, donesi deka, molim te.
„Brazilski izgnanici su se raspitivali o mami, tati i Elijani.
Nisam znala što reći. Pratio me je grozan osjećaj.
Zašto mi ništa nisi rekla?
Saznala sam o tvom hapšenju u novinama.
Što se događa? Ide mi se kući."
Nisi pročitala cijelo pismo.
Daj mi pismo, mila.
Ne, preskočila si dio gdje Vera spominje tatu i mene.
Svi pričaju o nama. - Vrati ga. -Vera ne zna ništa.
Daj mi pismo! - Lagala si nas!
Idi u svoju sobu.
VRHOVNI VOJNI SUD HABEAS CORPUS
JUNIS PAIVA JE PUŠTENA
odvjetnik zahtjevA PRIVATNU ĆELIJU ZA RUBENSA PAIVU
NJEGOVO BORAVIŠTE JE NEPOZNATO
„Ne mogu još da opišem paklene sate koje sam provela u zatvoru,
ali budite sigurni da je vaš suprug tamo.
Iako nisam mogla da ga vidim, čula sam kako govori:
'Rubens Bejrod Paiva.'
prije no što sam prebačena, čula sam ga kako traži vodu.
Nadam se da će obitelj uskoro opet biti na okupu.
Pozdravite moje bivše učenice Veru, Elijanu i Nalu."
Lino?
Ja sam. oprosti što zovem ovako kasno.
Imamo dokaz da je Rubens uhapšen.
Ima još vremena za plivanje. Neko?
Malo je kasno. - Gladan sam.
Zeze, ne spremaj ništa. Idemo na sladoled.
Ima čokolade? - Haj', Marselo. -Ja ću pomfrit.
Ja ću sladoled od jagode.
Mama!
Nastradao u borbi. Tako predsjednik kaže.
To je sve.
Možeš to da objaviš?
Ne još.
Neće to zvanično priznati.
Moramo pričatio sa Linom. On će znati što nam je činiti.
Trenutno ne možemo ništa.
Kako to misliš?
Moramo da ih navedemo da to javno priznaju.
Sudski poziv, sudski nalog.
Vjerujemo da treba da nastavimo da tražimo njegovo puštanje.
Kao da ne znamo što mu se dogodilo. -Zašto?
Da bi i dalje motrili na moju kuću danonoćno?
Prisluškivali moj telefon? Moja obitelj...
Nisi sama u ovome.
Što je sa telom?
Prijeneo sam ti sve što znam.
Što ti misliš da se dogodilo?
Reci mi. - Čuo sam opriječne stvari.
Sahranjen u šumi, bačen u more iz helikoptera...
Masovne grobnice.
Sve same glasine. Niko ne zna zasigurno.
Prijeviše se boje.
Nećeš zameriti ako te ne ikatim?
Žao mi je, volio bih da sam donio bolje vijesti.
Znam.
Pozdrav svima.
O čemu ste pričali?
Donio sam nešto tvojoj majci.
Saznali ste gdje je tata?
Ne još. Čuvaj se, važi?
Vesti su smor. -Onda se igraj sa glupavom lutkom!
Mamlaze.
Mama?
Što je, zlato? - Marselo mi je razbio lutku.
Sjedi.
Plakala si?
Ne.
Namestila sam je.
Hoćemo li na sladoled?
Reci ostalima da se spreme.
A ti? -T.
G.
S? -Ne.
Reci, Babiu. - R?
Sigurna si?
Ako pričekamo uknjiženje, dobit ćemo bolju cijenu.
Imam previše posla. Radije bih ovako.
Mogu da ti pozajmim novac. Nikakav problem.
Ta zemlja je zlata vrijedna. Još možeš da digneš kuću tamo.
Hvala ti što si uspio da je prodaš bez odgovarajućih papira.
Žao mi je.
Volio bih da sam mogao biti korisniji.
Nisi ti kriv.
Ako ti išta zatreba, bilo što, za tebe i djecu, samo javi.
Naravno.
Depozit? -Povlačenje.
Hvala.
Zdravo.
Mogu da uđem? - Naravno.
Gospođice?
Puno ste mi nedostajali! Porasli ste.
Nedostajala si mi. - I ti meni.
Jesi li znala da je Pimpao umro?
Što? - Kuče. -Jadničak!
Mogu da zadržim broš? - Uzmi koliko hoćeš.
Gdje su Nalu i Elijana?
Kući, sa novinarima iz Manchete-a.
Što taj časopis radi kod nas?
Fotografirat će nas obiteljski za svoje slijedeće izdanje.
Mama.
Reci, zlato.
Ostavila sam tvoj kaput u Londonu.
Helena me je preklinjala da joj ga ostavim.
Dobro.
Stvarno?
Trebat će joj više nego meni, tamo u Londonu.
Jesi li dobro, mama?
Jesam, mila. Dobro sam.
Jesi li saznala neke vesti? -Vera.
U Londonu svi pišu o tome. Ovdje ne? -Mila!
Malo bliže. Približite se, molim vas.
Svi su tu? - Skupite se još malo.
Bliže. Tako je. - Dobro je?
Idemo. Tri, dva, jedan...
Ne morate da se smijete. - Zašto?
Želja urednika. - Zašto?
Tražio je fotografiju manje...
Znate, manje sretnu.
Želi neku tužnu.
Ne mora biti tužna. Samo... bez osmijeha.
Želi nas tužne. Smejaćemo se.
Osmijeh! -Probajte da budete ozbiljniji.
Gledajte ovamo, molim vas.
Osmijeh! - Tri, dva, jedan...
Još jednu.
Stvarno ne shvaćam da u državi sa
navodno funkcionalnim pravnim sustavom
upadnu ti u kuću, odvedu ti muža, obiteljskog čovjeka, inžinjera...
strpaju ga u zatvor i samo kažu:
„Više ga nema."
Istraga je nedavno arhivirana, zar ne?
Moj odvjetnik je podnio zahtjev za ponovno otvaranje.
Ovo je neprihvatljivo ponašanje države,
koju štiti sustav lažnih vijesti
plasiranih da prikriju nezakonite radnje koje vrše njeni agenti.
Je li Zeze danas slobodna? - Ne radi više ovdje.
Zašto? - Ne možemo da joj plaćamo.
Sada radi kod Dalal u školi.
Onda ću vam ja pomoći.
Ne treba. Sutra ćeš upasti u rotaciju.
Onda ću oprati sudove.
Ako insistiraš.
Kako si?
Znam da su odveli tebe i mamu.
Što se događa? Niko mi ništa ne govori.
Ne pričamo o tome kod kuće.
Žao mi je što ti nisam napravila sufle.
Nema veze.
Nije bilo vremena. Da ručamo?
Što ćemo sada kada se Veroka vratila? U njenoj sam sobi.
Briga me.
Elijana može kod Babiu i Marsela...
Nema šanse. - Već si tamo.
Moje stvari su u drugoj sobi. Neće stati.
Svađa ne vodi nikuda.
Niko više neće imati svoju sobu. -Što?
Jer se selimo u Sao Paulo.
Što? - Ozbiljno? -Da.
Baka i deka su tamo. Vaši rođaci.
Ponekad ću vas ostavljati s njima
jer se vraćam na fakultet.
Što? -Ja ne idem. - Elijana. -Ne idem!
Što je sa novom kućom?
Moraće malo da pričeka. - A tata?
Biće ovo dug proces.
Teško je razumjeti, ali moramo biti strpljivi.
Što ako se vrati, a mi nismo tu?
Kuća je već izdata. Biće restoran.
Želim da svako od vas spakuje svoj kofer.
U petak će kamion stati ispred.
Vraćamo se u Sao Paulo.
Marselo, dodaj mi so.
Zdravo, care.
Zdravo, Lukinjas.
Sačuvaćeš mi ovo? - Vratićeš se, zar ne?
Kako si ga našla? Samo je tata znao.
Znam i ja dosta toga.
Hoćemo li?
Nalu, jesi li vidjela Elijanu? -Ne.
Elijana?
Mila?
25 GODINA KASNIJE
KLASA 1977
Poranila si.
Zdravo, mila. Odložila sam let.
Odlično.
Ješću sa Danijelom. Hoćeš s nama?
Ne mogu, Babiu. Podgrejaću nešto.
Je li to skorašnje?
Ne volim što si u tim aviončićima. - Kopnom je nemoguće.
Treba tri dana, a oblast vrvi od otimača zemlje.
Mislila sam da si ih prošli put najurila.
I ja.
Kaići sutra?
Manuela će me pokupiti u 6.40.
Nisam ni počela da spremam govor.
Doručkovaću s tobom.
Zakonska sredstva kojim moramo da se poslužimo kako bi spriječili
nelegalnu okupaciju ove oblasti
i čitavog regiona pogođenim trans-amazonskim autoputem.
Prvo, predati za poništenje lažnih ugovora od otimača zemlje,
koji smo Manuela i ja učinile za Patašo pleme.
Drugo, sprovesti ustav iz 1988.,
koji zahtjeva od države da garantuje autohotnim narodima pravo na zemlju.
Hitan poziv za vas.
Halo?
Nisi mogao da se oćešljaš, Marselo?
Stavio sam već kravatu, mama.
Jesi li ponio ličnu kartu? - Jesam.
U džepu mi je. - Ako.
Zdravo, Marlone. - Zdravo.
Ovo su moja djeca. Marselo i Beatriz.
Je li tvoj mali bolje?
Da, vratio se u školu. - Pozdravi Ivon. -Hoću.
I gđo Paiva, čestitam.
Hajde, Marselo.
Stvarno je ovdje? - Da, gđo.
Kristijana, donesi predmet gđe Junis.
Oprostite na smetnji, ali kada je vaša majka rekla da dolazite...
Možete da se potpišete? - Naravno.
Karla, beše? - Tako je.
Svidjela vam se? - Plakala sam. -Stvarno?
Trebalo je biti smiješna.
Priča o vašoj nezgodi me je ganula.
Sretna STARA GODINA -Nije bilo previše psovki?
Ne? -Ne.
Vidiš? Obrušila se na moj jezik.
SMRTOVNICA RUBENS BEJROD PAIVA
Novinari su stigli. Da ih pustim?
Da.
Čudno je, znate, osjetiti olakšanje zbog smrtovnice.
Kako ste podnijeli gubitak muža?
Prinudna nestajanja su bila jedna od najokrutnijih postupaka režima,
jer ubijete jednu osobu,
a ostale osudite na večnu psihološku torturu.
Nakon povratka demokracije,
nema li vlada bitnija pitanja nego ispravljanje prošlosti?
Ne. Smatram da je nužno kompenzovati familije
i uraditi najbitniju stvar:
razjasniti i osuditi sve zločine iz vremena diktature.
U suprotnom, nastaviće da se pokope nekažnjeno.
Fotografija!
Mama, nemoj tu brlju.
Je l' valja? -Nakon treće čašice, nema razlike.
Sada kada je konačno gotovo, ideš li u mirovinu?
Kakva crna mirovina? - Napravi pauzu.
Poseti mene i Danijela u Bernu, odmori malo...
Jedini pravi odmor je na plaži. -Onda idi.
Mama, uspela si.
Dobar ovaj rum. - Rekla sam ti.
Nećeš valjda da je otvoriš? - Već jesam.
Moram sve da organizujem. - Novinari su tražili tatinu sliku.
Zvaću Veru. Klinci su se sigurno vratili iz škole.
Puno je pozdravi. - Nek pozdravi Joerdža.
Vidi, Pimpao i Zeze.
Sjećaš li se kada je ovo bilo?
Za Naluin rođendan?
Ne, Dalva i plinpa nisu na njoj.
Ti, ja i tata.
Kada si ga pokopao?
Kako to misliš?
Kada si shvatio da se neće vratiti?
Vjerovatno kada sam video mamu da donira njegovu odjeću.
Otprilike godinu i po dana kasnije. -Stvarno?
A ti?
Mislim kada smo otišli iz Ria.
Tako brzo?
Mislim.
Videvši praznu kuću.
Vera vas pozdravlja.
Da pošaljemo sliku vašoj sestri? -Može.
Kada je ovo bilo?
Mislim za Verin rođendan.
Ume da koristi tajmer? - Saznat ćemo uskoro.
Osmijeh.
Treba li ti pomoć?
Provjeri, mislim da je sve u redu.
Vratiću ti čim mi odobre studentski kredit.
Sve je obavljeno.
Pođimo, da nas ne uhvati špic.
Ne moraš da se mučiš, mama.
Danijel će doći po mene.
Zovi me kada stigneš. - Hoću.
Hoćeš li biti dobra? - Jok.
Falićeš mi.
I ti meni, dušo.
Idi se spremi.
VRHOVNI VOJNI SUD HABEAS CORPUS
KO JE UBIO RUBENSA PAIVU?
ISTINA
SLUČAJ RUBENSA PAIVE PUTOVANJE U svijet TORTURE
SMRTOVNICA
VEROKIN ISPRAĆAJ PROSINAC, 1970
Pošalji poljubac, tati.
Ne ti. Žoka.
Marselo, imam jednu iz novina, onu na plaži.
Imam neke sa fakulteta.
A Brazilija, da li su ostale neke?
Mislim da ne. Nijedna nije ostala.
Ima jedna sa golubovima. - Ta je dobra za naslovnicu.
Zavisi od izdavača.
Vidjet ću što imam, skeniraću i poslati ti.
Elijana, ubaci ih u USB za mene, molim te.
Sufle!
Katastrofa, ljudi. Splasnuo je.
Pazite, vruće je. Ne zafrkavaj me, Veroka.
Donio sam sladoled.
Jadan prizor, zar ne, gđo Paiva?
Da je zapisala recept... - Sada ti je mama kriva.
Jesi li sita? Babiu je donijela sladoled. Hoćeš malo?
Čiko, može sladoled? - Može, može.
Hoću i ja. -Daj i meni.
Žuka.
Hoćete li povesti prijatelje?
Praznik je. Pričali smo o tome. -Kada je praznik?
Rakel, možeš da izvedeš majku? -Naravno.
Još vina? Ne.
Stiže, rođako.
Napićeš me.
Hvala.
Mama djeluje manje nervozno, zar ne? Smirenija je.
I meni se čini. Žoakim je oraspoloži.
Četiri mjeseca, i još uvijek ne znamo da li su u vezi.
Žoka kaže da se najbolji ljubi u gradu.
A daj, brate. - Dajem joj sedmicu.
Smrade jedan.
Kako to misliš? - I ti si je poljubio, je li?
Ne, sprdam se. Samo on.
Kakva je bila ove nedjelje?
Ponekad je dobro, ponekad skroz odsutna.
Dvadeset i jedna godina vojne diktature u Brazilu
i brojni zločini počinjeni protiv onih koji su se suprotstavili.
Komisija je saslušala preko 1200 svjedoka
uključujući državne zvaničnike i žrtve režima.
Dokumenat otkriva sustavatsko mučenje i ubojstvo
preko 20.000 ljudi
i na stotine drugih nestalih.
Izvješće otkriva 230 lokacija na kojima su počinjeni zločini,
poput vojnih baraka, kao i oblasti u kojima su tijela odlagana.
Kao Marambaja plaža u Riu de Žaneiru.
Neki od ovih žrtava postali su simboli otpora
protiv vojnog režima,
poput novinara Vladimira Hercoga, studenta Stjuarta Ejndžela,
i kongresmena Rubensa Paive.
Tijelo Rubensa Paive,
kao i tijela dvestotine drugih, nikada nije pronađeno.
Hajde da se slikamo. Ljudi, vrijeme je za sliku!
Naša tradicionalna slika.
Idemo, ljudi. Slika godine!
Jesi li dobro?
Žoka, kuda si otišao?
Jesi li svi tu?
Namjestite se, svi.
Tu sam. -Mama.
Mama, gledaj tamo.
Idemo, ljudi. Osmijeh!
BRAZILSKA VLADA PRIZNALA JE UBOJSTVO RUBENSA PAIVE
UNUTAR BARAKA PRVE VOJNE DIVIZIJE U RIO DE JANEIRU
IZMEĐU 21. I 22. SIJEČNJA 1971.
PET VOJNIH OFICIRA OSUĐENO JE 2014. ZA NJEGOVO MUČENJE I UBOJSTVO.
NIJEDAN OD NJIH NIJE UHAPŠEN ILI KAŽNJEN DO DANAS.
JUNIS PAIVA DIPLOMIRALA JE PRAVO U 48. GODINI
I POsvjetla SE ZAŠTITI LJUDSKIH PRAVA.
POSTALA JE JEDAN OD STRUČNJAKA ZA PRAVA AUTOHOTNIH NARODA
I SAVJETNIK ZA SAVEZNU VLADU, SVJETSKU BANKU I UN.
JUNIS JE PREMINULA 2018. U 89. GODINI ŽIVOTA, U SAO PAULU,
NAKON ŠTO JE 15 GODINA ŽIVJELA S ALZHEIMEROVOM BOLEŠĆU.
SVRŠETAK