Bitja že od nekdaj rada zrejo v zvezde.
V njih najdejo celo oblike. Ščipko. Praskež. Plavalček. Tepčka.
Bitja označijo vsako svetlobo na nočnem nebu.
Najsvetlejše luči pa sploh niso zvezde.
Naši dve luni.
"LUNA" pomeni "Lučka urno nariše avokado".
Leva krogla - ali krajše Luma - kroži okoli planeta takole...
Rura na desni pa takole.
Na vsakih 15 potovanj okoli zvezde
se luni poravnata z našim planetom in ustvarita čudovit mrk.
Poravnani luni naj bi povzročali čudaško vedenje
in sovpadli z nepričakovanim poravnanjem v osebnem življenju.
Vse to se bo zgodilo danes, ker je...
Dan dvojne sence!
Tu je naša krogla, rahlo se nagiba
in kroži okoli zvezde.
Življenju znamo dati pomen.
Ta je včasih čudaški.
Vemo pa, da obstajamo. Ne bomo vedno, zato si obujmo nožne površnike.
Veselje in žalost, pogum in strah.
Radovednost in jeza na nevarnem planetu. A to je še najmanj.
PO KNJIŽNI ZBIRKI NATHANA W PYLA
Veselo sem, da si šlo lahko na dopoldanski zmenek.
Želim si, da bi lahko tu preživelo dan.
- Boš žele-plenilca? - Okusni so, a se mi lepijo za biserčke.
Mrk ni viden...
Ojoj.
Oprostite, opozorila so me na to. Jaz bom prebralo do konca.
"Mrk ni viden povsod.
Obstaja območje dvojne sence,
znotraj katerega je tudi naše Bitjemesto.
Če približamo, bomo videla, da je najboljši kraj za opazovanje dvojne sence
krčma Previdno na pečini."
To je pri nas.
Nedavno smo imeli tam tresenje udov. Noro je bilo.
Nehati moram, ker prihaja še ena skupina. Danes je res veliko dela. Lahko greste.
Imaš čas za ogled eksponatov?
Seveda.
Zelo prijetno je.
Premišljevalo sem o trenutkih, ko je bil tvoj obraz blizu mojemu.
Si beležiš te trenutke?
Ja.
Saj bi te cmoknilo, če bi...
Skrijta se kam.
V krčmo moram. Statik opravlja še zadnje preglede,
da preveri, da ne bi padla s pečine. Se vidiva tam.
PREVIDNO
To je srhljivo.
Ja, ampak v strahu pred preminutjem je čar.
Sfrkljalo se ti je.
Uspelo mi je!
- Kaj pa? - Že dolgo iščem varni prehod do razpoke.
Čudovito je. Pridi pogledat.
Od tod vidim.
Samo polica je.
Spodaj najbrž še ni bilo nobeno bitje. Veličastno je.
Priznam, da je res čudovito.
Si se balo?
Malo.
Lahko trdimo, da bo tvoja ojačitev krčme
nosila več ljudi in preprečila, da pademo v razpoko?
Previdno lahko nosi več bitij kot prej
- na platoju, ki sva ga našli. - Platoju!
Kot nalašč za ognjemet
- za nocojšnje praznovanje. - Kako to misliš?
Za bitja bom pripravilo svetlobno predstavo
za nocojšnjo predstavo brez luči.
- Rajši ne. - Za to je več razlogov.
Zakaj ne? Ni lepšega praznovanja kot z onesnaževanjem zraka.
Plato bi rajši pustilo pri miru.
Se vidimo.
Čim prej se oglasi pri meni.
Zanimivo pošto si dobilo.
Nisem je odprlo, da ne bi vdiralo v zasebnost. Prebralo pa sem, od koga je.
Edukalna ustanova za gostinstvo na Kočoladnem otoku.
Najboljša šola za gostinstvo na krogli.
Ja. V njihov program sem se vpisalo. Dvomim, da bom sprejeto.
Odpri pismo! Preberi mi!
Meni.
"Z veseljem sporočamo, da ste sprejeto." O, Luma!
Sprejeto si. Odlično.
To sem si vedno želelo.
- In? - In ne morem verjeti, da sem sprejeto.
Ampak?
Ampak... Po dolgem času sem bilo na zmenku.
Miza 16. Znamenja so bila močna.
Dva pozitivna izida in hočem oba.
Odgovor bo prišel.
Moj nasvet? Raziskuj kroglo in imej veliko novih izkušenj.
To življenje te bo vedno čakalo, če se boš vrnilo.
Mogoče pa ne bo. Kdo ve!
Razsvetljavo moram napeljati. Papa.
Govoriti morava.
Zelo nevarno se mi zdi.
Rakete morava samo položiti ob rob.
Povezane bojo s tem upravljalnikom.
Ko pride trenutek, bom pritisnilo na gumb in bum!
Ojej. Raketa je bila očitno že povezana.
Gotovo je vse v redu.
Spet.
Zdaj razumem opozorila.
- Živjo, dobilo sem sporočilo. - Živjo.
Se spomniš, da sem omenilo vpis na edukalnico na Kočoladnem otoku?
Seveda.
Sprejeto sem.
- Sprejeto si! Čestitam! - Zahvaljujem.
Res krasno. Kdaj odhajaš?
- Nisem še sprejelo. - A tako.
Če bi govorilo iz krvne črpalke,
bi reklo, da sem žalostno, da greš. Ampak razumem.
Uživam v najinem druženju.
Jaz tudi. V precepu sem.
To ni dobro.
- Nisi reklo, da razumeš? - Obrni se.
Ali kaj gori?
Gotovo ne bo nobeno opazilo.
- To zbuja skrb. - Vedno si zaskrbljeno.
- Kaj se dogaja? - Vedno si zmedeno.
Srhljiva megla iz razpoke se vije proti Previdnemu.
- Če zastre nebo, bo dogodek uničen. - Pesimist.
- O, Luma. - Brez Lume?
- In brez Rure? - Prav! Jaz sem bilo.
Raketa se je prekmalu vžgala in v razpoki naredila luknjo,
iz katere izhaja megla.
- Ni časa, da bi reklo: Saj sem ti reklo. - Jaz bom. Saj sem ti reklo.
Ja, ampak saj je vendar ognjemet. Daj no.
Ustaviti moramo uhajanje, da megla ne zastre Rure in Lume.
Ta dogodek je le enkrat vsakih 15 obratov.
Previdno ne more razočarati stotine bitij ob največjem praznovanju v mestu.
Niso že dovolj razočarani z našo tvarjo?
Skujmo načrt.
- Prva faza. - Zamašiti moramo luknjo v steni.
Ali kdo ve, s čim bi jo zamašili?
Z žele-plenilci?
Super.
- Je to resen predlog? - To mi je najprej prišlo na misel.
- Časa zmanjkuje. - Ne bo šlo.
- O čem govorijo? - Čudno.
Kaj, če bi uporabila vročo tresilno tekočino?
Z njo bi raztopila žele-plenilce in ustvarila ogabno vezivo.
Kakšna boljša zamisel?
Ni pametna, je pa edina. Poskusimo?
- Vrč je bom skuhalo. - Druga faza. Zamotilo bom goste,
da ne bojo razočarani.
Prav. Ostane le še...
- Tretja faza! - Ogabno kašo
- bomo viseč s pečine zlila v odprtino. - Veš, da bomo zmogla.
Urejeno. Po kontaktorje grem.
Lepo je, da skupaj rešujemo težavo, ki smo jo ustvarila.
Prva faza je pripravljena.
Ne more zaradi mene ne iti v edukalno ustanovo.
Ampak hočem, da ostane. Še nobeno bitje mi ni bilo tako všeč.
Tudi ti si všeč njemu. Prisrčno je.
Osebju pa gre malo na živce.
Nimam izkušenj z razmerji na daljavo.
So sploh mogoča? Bo v edukalnici spoznalo novo bitje,
ki ne kiha ob drhteči žverci, in bo pozabilo name?
Razdalja bitja privlači. Živelo sem daleč od sorojenca in ga zelo pogrešalo.
Zato sem se preselilo sem. Zdaj pa mi gre njegovo srebanje juhe na živce.
- Izgubilo sem nit pogovora. - To je mogoče dobro.
- Za nekaj časa. - Prav imaš. Ljubezen je zapletena reč.
Pojma nimam. Tresilna tekočina je nared.
To odnesi na pečino.
Poglej rožnati oblak!
Glejva, kako visoko bo šel.
- Gostje so opazili meglo. - Druga faza. Aktiviraj.
Zahvaljujem za nič.
Tega ne bom več trpelo.
Hitro, posnemimo dramo.
Ej, drama ob dnevu dvojne sence!
Pred gosti se ne smeva prepirati.
- Neokusno je. - Kje pa naj se prepirava?
V kuhinji.
- Naju opazujejo? - Mislim, da.
- Kako se počutiš ob svoji dilemi? - Ne najbolje. Nagibam se za edukalnico.
In strah me je povedati novemu ljubečemu prijatelju.
Luni res povzročata čudaško vedenje. Prepir nima smisla.
Tako pač je. Včasih moraš sprejeti težke odločitve.
- Vem. - V preusmerjanju pozornosti ne blestimo,
- ampak deluje. Kako kaže? - Nekaj časa smo pridobila.
Luma, megla ne poneha.
Pa dajmo.
Tretja faza.
Torej.
Žele-plenilci. Prav si imelo, še vedno ga imam med biserčki.
Ja. Dopoldne je bilo res fino. Všeč si mi.
Ti pa meni.
Si že bliže odločitvi?
- Nehajta flirtati in začnita mešati. - Bi naredilo ogabno kašo z mano?
Ja.
Ogabno je in popolno. Dobra ekipa sta.
- Megla bo vse uničila. - Kako bomo zdaj videla dvojno senco?
Nemirna so. Pohitite pri tem, kar že počnete.
- To bi moralo držati. - Deluje.
Uspelo nam je.
- Ja! - To!
- Še uhaja. - O ne.
Vezivo se je strdilo, toda zaradi povečanega tlaka megla uhaja okoli.
In zastira razgled.
- Škoda! - Odidimo.
Odhajajo. Zapreti moramo luknje.
Ima kdo kakšno idejo?
Mogoče. Če bi...
Noro idejo imam. Z agregatom se dobiva pri razpoki.
V Previdnem smo priča izjemnemu dogodku.
Rožnata megla je popolnoma zastrla pogled na mrk.
Toda če pogledamo s svetle plati, sem tu s slavnimi rokerji.
Neskončna občutenja. Bi kaj povedala?
Frend je javil, da je tu kulska megla.
Prišla smo narest carsko fotko za nov album.
Upajmo, da megla ne bo uničila dneva dvojne sence.
Je to danes?
Pritisni vse gumbe.
Vsi gumbi.
Ojej. Pazi!
Prav.
Pazi!
Više.
- Držim te. Više? - Više.
Više meri!
Čalapinke, dajmo!
- Kako gre? - Više bo treba.
- Potisni više. - Novejši model bi moralo kupiti.
Pa dajmo!
- Ja! Letite! - Noter letijo! Vidim!
Operi nožne površnike.
Spolzelo mi bo iz rok.
- Čalapinke. - Nam je uspelo?
- Je uspelo? - Ne vem.
Razočaranje v zraku se meša s skrivnostno rožnato meglo.
Ura tiktaka in kaj občutite ob tem?
Kožo sem si dal popacati s podobo, kako stojimo pod mrkom.
- Zato res upam, da ga bomo videla. - Se ti ne zdi, da si se prenaglilo?
Glejte. Vrnite se!
Videti je, da se megla končno dviga.
Uspelo nam je!
- Odlično. - Brez tebe ne bi zmoglo.
- Na zdravje. - Na zdravje.
Odlična ekipa smo. Juhu!
Veselo sem, da nismo uničili dneva dvojne sence.
Mi?
Bitja so navdušena.
Velika in potrpežljiva množica navdušeno vzklika.
Dan dvojne sence.
Pustilo vaju bom in se tam pretvarjalo, da vaju ne poslušam.
Torej... Si se odločilo?
Ja.
Šlo bom.
Oprosti. O tem sanjam že od nekdaj.
- Torej ni upanja za najino zvezo? - Seveda je. Samo trenutek ni pravi.
Če bi lahko naredilo oboje, bi.
Vse življenje sem potovalo.
- Lahko te obiščem. - Na Kočoladni otok so leti vsak dan.
Vedno sem si želelo tja.
Še vedno imaš žele med zobmi.
- Tu sta! - Zdrav.
Zdrav.
Govorili sva o moji pomembni odločitvi.
- In? - Mislim, da sva sklenili kompromis.
Všeč mi je.
- Sliši te. - Hvala.
- Boš zmoglo brez mene? - Mislim, da.
Neko bitje je pravkar napredovalo.
Uvajam se kot novi poslovodja.
Tvoja služba te bo vedno čakala.
- Potem bova obe poslovodji. - Seveda. Pojma nimam.
Na moje čudovite,
hladnokrvne,
očarljive,
nepredvidljive prijatelje.
Živjo. Prosili so nas, da ob mrku zapojemo. Ker smo slavni.
Naše življenje se vrti kot kroglica,
včasih hiti k nam, včasih od nas,
do naslednjega pomembnega obdobja,
kakor luni na nebu na ta senčni dan.
Kakor sence se spreminjamo ves čas.
Vedno blizu.
Povezani tesno kakor konglomerat.
In vedno v mislih.
Ljubezen nas povezuje.
Ljubezen.
Ta zveza temelji na ljubezni.
- Ljubezen. - Prekrije nas kakor zvezdni sij.
Skrb nas vedno veže.
- Ni nam vseeno. - Položi srce na tolažilni kvadrat.
Med nama bo vedno posebna vez.
- Vedno bova imela ljubezen. - Vedno naju bo povezovala.
Vedno bova imela ljubezen.
- Čez nekaj tednov se vidiva. - Navadila se te je.
Pogrešalo jo bom.
Pekočih oči pa ne bom pogrešalo.
- Tebe pa bom pogrešalo še bolj. - Jaz pa tebe.
Zahvaljujem za podporo.
- Tam imajo res posebno prst. - Potreslo jo bom po razglednici.
- Hvala, da si me vzelo pod okrilje. - Ena mojih najboljših odločitev.
Moja pa, da sem vzelo tebe. In ta.
- Stalen je. - Zanimivo mesto.
Iti moram.
Zadnji klic za vsa bitja za let 334 na Kočoladni otok.
Zdravstvuj.
- Zdrav. - Videti je, da bova cimra.
Res je. Me veseli.
Mene tudi.
Zunanja praznina me plaši. Neskončna in neraziskana tema, mi pa smo
le drobna pikica, ki se trudi razumeti smisel.
- Misliš, da je smisel? - Ja,
smisel življenja je dati življenju smisel.
Dobili smo čudovito priložnost, da se povezujemo.
Poglej mojo vez s poslovodjo. Kaj misliš, kaj počne?
Grizlja čalapinke iz razpoke?
- Čudno podrobno in nemogoče. - Ne, oprosti. Glej.
Prevedla Lorena Dobrila