För många klotsnurr sen kom våra super-super-livgivare på idén
att befläcka våra kötthöljen med bilder och symboler för evigt.
Ibland för att jaga bort onda andar.
Ibland för att hylla nån man älskar.
Men de kan också symbolisera en resa till en paradisö under ett smartskåpslov.
Det är en ära att besudla nån för livet.
Och en dag kommer du att sprida glädje genom att föra traditionen vidare.
Det var därför vi la till ditt namn redan.
Vi vet att du vill ta över och hålla det i familjen i många år till.
BASERAT PÅ BOKSERIEN AV NATHAN W PYLE
- Förlåt. - Men hej.
Hej!
Normal röst.
Hej.
Tänker du resa till Gottland?
Nej. Kanske. Jag vet inte riktigt.
Jag har sökt till ett smartskåp där.
Men du är ju redan så smart! Vad mer har du att lära dig?
De har ett av de bästa turismprogrammen på hela klotet.
Jag lär knappast komma in. Men vad gör du här?
Jag letade bara efter nåt att läsa.
"Ett möte leder till en dag i kärlekens tecken."
Låter romantiskt.
Dessa romaner är inte vidare realistiska, men de ger mig hopp om att finna någon.
Ja, vem vill inte det?
Men varför ska det vara så svårt?
För att det är så lätt att övertänka det och bli så nervös att man spyr.
Jag borde dra vidare.
Jag måste till valutomaten och se om jag har nån valuta kvar.
Det låter ju skoj. Jag hoppas du har massor.
Har du nåt särskilt för dig? Vill du följa med?
Det låter kul.
Allt handlar om precision och ett mjukt handlag.
Och även om nåt varar för evigt
är det alltid möjligt att ändra det till nåt annat som varar för evigt.
Och... sådär.
Undvik direkt stjärnljus.
Tvätta två gånger om dan. Ses nästa gång.
Vad är det, min lilla varelse?
Inget.
En livgivare vet när hens avkomling är upprörd.
Jag vill bara inte jobba här hela tiden.
Jaha... Det är förståeligt.
Vi kan dra ner på din arbetstid
så att du hinner umgås mer med folk som är jämnsnurriga.
Bara de inte inhalerar svaggift bakom fortköpet.
Nej, jag vill inte jobba här alls.
Jag vill inte ta över firman. Jag vill inte ge folk bläckfläckar.
Jag måste ha vätska i höronen från mitt ståuppbad i morse,
för det lät som att du sa att du inte vill bli bläckfläckare?
Den här studion har varit viktig i Varelsebergs historia.
Våra fläckar markerar några av stans viktigaste händelser.
Den här varelsen vann stans första mångdistanslopp,
och min super-super-livgivare besudlade honom till minne av det.
Berätta om den här varelsen.
Hen drack för mycket svaggift och ville ha den här udda bläckfläcken,
som vi så gärna bläckade in.
Med tanke på motivet ser den inte så hemsk ut.
Jag vet att det här är viktigt för er, men jag känner inte lika starkt.
Förlåt.
Du behöver inte be om ursäkt.
Nej. Du behöver bara jobba här.
Men skulle du verkligen säga upp dig?
Jag tror det. Alltså, jag gillar mitt jobb.
Lönen är adekvat, och jag får äta vad som än har legat på golvet
i mer än fem sekunder,
men jag är väl så illa tvungen då.
På så sätt.
- Men jag måste komma in först. - Det gör du garanterat.
Du har så mycket erfarenhet! Och god arbetsmoral.
Och du kommer alltid ihåg att jag inte gillar tvållöv.
Tacksamhet, men jag håller gärna förväntningarna låga
för att slippa bli besviken.
Där har vi skillnaden mellan oss.
Förutom att du älskar vibrerande djur medan de får mina lungor att kollapsa.
Jag fokuserar på det positiva.
När man gör det börjar man se allt det positiva omkring en.
Jag har inte mycket för mig idag. Får jag haka på lite till?
Absolut. Vi måste avsluta den här debatten.
Jag fattar, men är det inte roligare att bli positivt överraskad än besviken?
Min livgivare var handelsresande, så vi flyttade runt mycket.
Jag insåg att jag hade två val:
Jag kan antingen bli besviken över att behöva lämna mina vänner,
eller bli glad över att få nya vänner och utforska nya platser.
Jag fokuserar hellre på lyckan.
Fast det var alltid jag som stack först.
Ingen viktig har nånsin lämnat mig, så det här är en underlig känsla.
Hur hamnade du i Varelseberg?
Mitt syskon flyttade hit och prisade stans grönska,
så jag följde med för att jag älskar landskapsarkitektur.
Är det ditt jobb?
Nä. Jag säljer hus till folk tills jag kan krossa grästaket.
Tänkte du stanna här ett tag eller resa runt mer?
Jag tror jag stannar här ett tag.
Förvånansvärt nog gillar jag att träffa vissa varelser varje dag.
Som du.
Jag har också blivit god vän med er nyanställd.
Kanske inte den skickligaste medarbetaren, men hen menar väl.
Det var diplomatiskt sagt.
Jag tänker önska mig nåt. Tror du att den går i uppfyllelse?
Om jag tror att en slant på botten av en stänkstaty
har kraften att göra tankar till verklighet?
Jag tror inte det.
Men jag gör det.
Jag förstår bara inte.
Hela livet jobbar man för att ge dem en trygg framtid.
Det känns som en smocka i ansiktet.
Jag visste att vi borde ha skaffat fler avkomlingar.
Det gör inget.
Om hen inte vill jobba här så borde vi respektera det.
Men vad ska hen jobba med?
Varför frågar du hen inte bara?
Men höj inte volymen om du inte får svaret du vill ha.
Hej, avkomling. Har du funderat mer på det vi pratade om?
Jag har inte ändrat mig.
Jag vill inte jobba här.-
Jag är usel på att bläckfläcka och gillar det inte.
Jag höjer volymen för att jag inte fick svaret jag ville ha!
Varför vägrar du låta mig hitta ett yrke som tilltalar mig?
Jobb talar inte!
- Vad är det längsta du har bott i en stad? - Runt två snurr.
Är det allt?
- Det var mycket kringflyttande. - Man vänjer sig.
Man inser småningom att allt är tillfälligt tills man dör.
Är det att se det från den ljusa sidan? För jag har då ingen aning.
Jag tror det?
Jag har märkt att livets förgänglighet botar min ångest.
Den låter mig fokusera på det positiva i varje ögonblick.
Du lät inte lika positiv när du färgade mitt vibrerande djur rosa.
Det stämmer ju.
Det är bättre nu, men jag får fortfarande ångest
- över vissa saker. - Som vadå?
Som att råka göra nåt som skulle få dig att vilja undvika mig.
Men om livets förgänglighet gör dig mindre ängslig,
varför oroar du dig då över vår vänskaps flyktighet?
Visst, det har du rätt i.
Vilket dilemma.
Alla vill väl ha nåt varaktigt
trots att det är bristen på varaktighet som gör livet intressant.
Det må vara orealistiskt, men det inger hopp.
Det var nog därför jag bläckfläckade mig,
för att ge varaktighet till upplevelser jag aldrig vill glömma.
- Hur många har du? - Sex. Tre jag gillar, två jag ångrar
och en som jag vet att jag betalat för men inte kan lokalisera.
- Har du en favorit? - Det vore nog den här.
Jag skaffade den när jag pluggade meteorologi.
För att "efter regn kommer stjärnsken"?
För att regn är så vackert!
Och till mitt försvar regnade det massor den sommaren.
Men du kunde ha valt stjärnan.
- Jag är hellre förberedd på regnet. - Och om det inte regnar?
Det måste regna nån gång. Vi behöver det för att överleva.
Jag ska allt visa dem.
Det finns massor jag kan jobba med, och jag ska hitta nåt på den här mässan.
Du ser ut som nån som vill planera folks resor!
Du får äta hur mycket sylt du än vill.
Nej tack.
Sugen på att sitta framför en smartburk och knappa in siffror?
Ja, kanske det.
Få se hur snabb du är.
Okej... Tack.
Vill inte du skaffa en bläckfläck?
Jag uttrycker mig hellre på andra sätt, som genom sång, dans eller krukmakeri.
Brukar du nånsin göra nåt av det?
Inte än. Men det är bara för att det skrämmer slag på mig.
Du är en intressant varelse.
Och med det menar jag att du verkar unik.
Tack.
Allt prat om bläckfläckar fängslar mig. Jag gillar hur de fångar ögonblick.
Även om man ångrar en så småningom minns man alltid varför man skaffade den.
På gott och ont.
- Precis! - De är vägmärken.
Exakt!
Vill du gå och skaffa dig din första så du kan minnas hur modig du var?
Helst inte.
Men jag kan överväga det om det innebär att vi fortsätter umgås.
Vi kan väl kolla in det? Jag kan föreställa mig nåt här på din arm.
Typ ett tvållöv?
Vadå? Gillar du inte tvållöv?
- Tjenis! Gillar du att skaka dina lurviga? - Ja.
Gillar du att skaka dem bakom andra varelser
på diverse tillställningar?
Kanske.
Få se vad du går för!
- Menar du nu? - Ja! Bara nåt litet.
Behöver finputsas.
Mina livgivare hade väl rätt.
Nu är det min tur Inget stopp för vår svit
Rimmen går ihop som om de var Av kollahit
Det är magnetiskt Freestyle - ingen låtskrivare
Jag rappar bra Men det fattar inte min livgivare
Nu tar jag över Och gör det så snyggt
Dissar du mitt beat Kan du kyss min ändalykt
Dubbelskuggdagen Pallar du denna syn?
Kom och dela den här magiska vyn
- Snyggt! - Vilka rim!
Jag har medaljen
Går in i rap-bataljen
Ett, tu, tre, upp till ett tusen! Mitt flow är fett - det är så hett
Behöver bara ett till rim Och här var det!
RIMMA!
Nervös så jag får spader
Och har ingen stöttande fader
Kanske jag borde rimma några rader?
- Visa dem! - Kom igen!
Jag har en åsikt kvar
Öh, som jag... köpt har
I butiken
- Du tar det nästa gång. - Det började bra.
- Grym första vers. - Du gjorde ditt bästa.
Det är allt som räknas.
Nu vet jag vad jag vill jobba med!
Jag vill rimma ord fritt.
Rimma ord fritt? Vad menar du?
Jag säger ord på ord Som rimmar på ord
Det är som ett pussel Med tio miljoner kodord
Jag testade andra grejer Men inget gick okej
Inget på hela klotet passade mig
Jag tror att det har skett Jag rimmar lätt som en plätt
Det är typ det enda som känns rätt
Är det här som poesi?
- Hälsningar. - Hälsningar.
Men är det inte talangen från parken?
- Är det det? - Är det?
Javisst. En hel folksamling blev jätteimpad.
Det var snällt sagt.
Det kändes omöjligt att hitta nåt jag är bra på.
- Men jag dabbade mig i slutet. - Vi tar detta förvirrande samtal senare.
Hur kan vi stå till tjänst?
Min kompis ser fram emot att befläcka sig för första gången.
Jag sa det bara för att jag ville umgås lite till.
Det händer jämt. Vi får många kunder den vägen.
Precis. Kanske du vill ha nåt på svanken?
Det är väldigt inne nu.
Jag är överväldigad av alla möjligheter.
Vill du säga det så min avkomling hör?
Jag är överväldigad av alla möjligheter.
Jag med! Det ska bli kul att utforska min talang.
Det där gick lite snett.
Du behöver inte skaffa en bläckfläck.
Det lät bara roligt för att du verkade så nyfiken.
Jag ville inte ge dig mer ångest.
Det är okej. Jag vill ha en. Jag vill minnas vår tid ihop.
Det här låter galet, men är det möjligt att få ett rosa vibrerande djur
med tvållöv i munnen?
Vi har fått betydligt konstigare önskemål än det.
Djuret representerar den gången jag oroade mig över vad som kunde ske
istället för att fokusera på vad jag redan har.
Och tvållövet?
Inte vet jag. Det påminner mig väl om att vissa saker bara är äckliga.
Men allt äckel är tillfälligt.
Tacksamhet för det nya perspektivet.
Det här gör sjukt ont.
Lugn. Din smärta är också tillfällig, till skillnad från min anställning här.
Det här är inte min ensak
men livet är kort, så du borde hitta en karriär du gillar.
Lyssna på hen. Hen är sma...
Förlåt. Jag blev nog lite distraherad.
Kan du hjälpa oss förstå vad det är du vill göra?
Såklart de inte fattar det
Jag är glad att jag sa det Men lite ångrar jag det
Jobbet är coolt Men jag vill inte göra det
Det är inte idiotiskt Men jag är inte dragen till det
Fan, det där var inte dumt.
Tänk om jag vill dansa Efter egen pipa?
Inte ordagrant För jag kan inte lurvsvänga
Att gå den säkra vägen lockar
Men jag känner mig bara så otålig! Och alla mina känslor krockar
Jag hade aldrig trott att min dag skulle se ut så här när jag vaknade.
- Jag är positivt överraskad. - Jag med.
Har du fler etablissemang att besöka?
Nej, jag måste mata mitt vibrerande djur innan hen vill mörda mig med blicken.
Vore det okej om jag gick åt samma håll?
Men självklart!
Vi måste låta hen pröva vingarna.
Hen har hittat nåt roligt. Vi kan väl låta hen göra det?
Du har rätt. Men vem ska föra vidare våra traditioner?
Inget varar för evigt.
Kanske hen kommer tillbaka hit sen,
eller kanske hen fortsätter sin egen resa
och studion slutar existera. Det vet vi inte.
Men hen är en bra varelse som förtjänar vårt stöd.
Jag vet.
Du är en bra livgivare.
Det är du med.
Din passion inspirerar andra att hitta sin egen.
Jag hade riktigt kul med dig idag.
Jag med.
Skulle du eventuellt vilja träffas igen?
Kanske på en riktig dejt till planetariet på dubbelskuggdagen?
Det vore trevligt.
Men vadå?
Min önskan gick i uppfyllelse.
Ses imorgon.
- Akta! Nybesudlad. - Förlåt!
Jag väntade faktiskt hela dagen på att du skulle bjuda ut mig.
Otroligt att du lät det gå så här långt.
Det var värt smärtan.
Får jag prata med dig snabbt?
Det går fort.
Jag vill visa dig nåt.
RIMMA LÄTT SOM EN PLÄTT
- Gjorde du det där precis nu? - Ja.
Hör på. Jag tror starkt på att berätta historier med konstens hjälp,
och jag vill att du delar din historia med hela klotet.
Om du måste rabbla ord med liknande rytm och slutljud
för att åstadkomma det, så är det vad du borde göra.
Men studion då?
Du kan alltid komma tillbaka om du vill.
- Jag tror inte jag gör det. - Men du kan.
Lär inte hända.
Låt oss då bara säga att du alltid är välkommen.
Tack.
Under alla dessa snurr jag hjälpt folk dela sina historier
har jag lärt mig nåt viktigt.
"Undvik direkt stjärnljus och tvätta två gånger om dan."
Så du har lyssnat?
Du säger det ju 20 gånger till varje kund.
Jag gör ju det.
Men det var inte det jag menade.
Jag har hjälpt så många dela sina historier
att jag insett att den viktigaste historien är ens egen.
Och jag vill att din historia ska vara att du kan åstadkomma vad du än vill.
Hänger du kvar medan jag gör klart bläckfläcken?
Egentligen så kanske jag kan göra klart den åt dig?
Bara om du vill.
Det svider som eld i brasan!
Den är perfekt.
Jag sa ju det! Vilken tur att jag inte vill göra det här.
Undertexter: Borgir Ahlström