For mange omdreininger siden
oppdaget våre super-super-super-livgivere evnen
til å pryde vårt ytre lag med bilder og symboler som kunne vare evig.
Noen skulle jage bort tvilsomme ånder.
Andre var en hyllest til et vesen vi er glad i.
Andre igjen symboliserer en tur til en fjern øy
på en kort pause fra lærstitusjonen.
HUDBLEKKSALONG TRADISJON OVER 100 ÅR
Det er en ære å gi en blekkflekk.
Og en dag vil du gi mange vesener glede ved å videreføre denne tradisjonen.
Det er derfor du henger der.
LIVGIVERE & AVKOM
Du skal ta over
og holde det i familien i mange omdreininger.
Jippi!
Se vår kule Litt på skakke
I bane rundt en stjerne
Om livets mening kan vi snakke
Om ting som virker fjerne
Alt vi vet er at vi fins
Og det blir ikke lenge Så du må bare sko på foten slenge
Glede, tristhet, mot og frykt
Nysgjerrighet, sinne Mye fare å finne
Og famle rundt i blinde Fra nå
BASERT PÅ EN BOKSERIE
- Beklager. - Hei.
Normal stemme. Hei.
Skal du besøke Kakaoskiveøya?
Nei. Kanskje. Jeg vet ikke.
Jeg søkte på en lærstitusjon der.
Men du er så smart. Hva mer trenger du å lære?
De har et av de beste servicekursene på hele kula.
Jeg kommer nok ikke inn. Men hva gjør du her?
Jeg lette etter en ny bok å lese.
"Et tilfeldig møte leder til forelskelse."
Så romantisk.
Ja. Selv om romanene ikke er realistiske,
gir de meg håp om at jeg også kan få dypere kontakt med et vesen en dag.
Det er drømmen, hva? Hvorfor er det så vanskelig å finne det vesenet?
Fordi det er enkelt å hindre seg selv og få så mye angst at man spyr.
Vel, jeg får gå videre.
Jeg må innom valutaforvalteren for å se om jeg har valuta å forvalte.
Så moro. Håper du har masse valuta.
Er du opptatt? Vil du kanskje bli med meg?
Det vil jeg gjerne. Ja.
Det handler om presisjon og lett berøring.
Og å innse at selv om noe er evig,
er det alltid mulig å endre det til noe annet som er evig.
UENDELIGE SENSASJONER
Og ferdig. Hold blekkflekken din unna direkte stjernelys.
Rens den to ganger om dagen. Vi ses.
- Hva er galt, mitt lille vesen? - Hva? Ingenting.
En livgiver kjenner alltid når noe er galt med sine avkom.
Jeg... Jeg vil ikke jobbe her hele tiden.
Vel... Det er lett å forstå.
Vi kan tilby deg færre timer i uka
så du kan være med vesener som har levd like lenge som deg.
Så lenge de ikke inhalerer mild gift bak den lille matbutikken.
Nei, jeg vil ikke jobbe her overhodet. Jeg vil ikke ta over firmaet.
Jeg vil ikke lage blekkflekker.
Jeg må ha væske i hodet etter stå-opp-vasken i dag,
for jeg synes du sa at du ikke vil være blekkflekkskaper.
Blekkflekksalongen har spilt en viktig rolle i Vesenborg.
Våre blekkflekker har hedret mange viktige begivenheter i denne borgen.
Se her. Dette vesenet vant det første langlemløpet i Vesenborg,
og min super-super-livgiver blekket ham for å minnes bragden.
Fortell om dette vesenet.
Hen drakk for mye mild gift og ba om denne uvanlige blekkflekken.
Som vi var glade for å gi hen.
Med tanke på hva hen ba om, ser den ganske bra ut.
Jeg vet alt dette betyr mye for dere, men det betyr ikke like mye for meg.
Beklager.
Du trenger ikke å beklage, avkom.
Nei. Men du må jobbe her.
Ville du forlatt Forsiktig nå?
Tror det. Eller, jeg liker jobben min.
Lønna er god, og jeg kan spise alt som har ligget på bakken
i mer enn fem sekunder,
men jeg ville vel måttet det.
Skjønner.
- Men jeg må komme inn først. - Du kommer sikkert inn.
Du har så mye erfaring. Og god arbeidsmoral.
Og du husker alltid at jeg ikke liker såpeløv.
Takkebukk, men jeg vil ha lave forventninger så jeg ikke blir skuffet.
Der er vi ganske forskjellige, annet enn at du elsker vibrerende dyr
og at jeg er redd de gir meg lungekollaps. Jeg vil fokusere på det positive.
Når du gjør det, så ser du mer positive ting rundt deg.
Jeg har ikke mye å gjøre i dag. Får jeg være mer med deg?
Selvfølgelig. Vi må avslutte debatten.
Jeg hører deg, men vil du ikke heller være positivt overrasket enn skuffet?
Livgiveren min var en reisende selger,
så vi flyttet mye da jeg var mindre. Jeg fant ut at jeg hadde to valg.
Jeg kunne være skuffet over å forlate venner og lærstitusjoner
eller være glad for å møte nye vesener og se nye steder.
Bedre å fokusere på lykke.
Men jeg var alltid den som dro først.
Ingen jeg brydde meg om har forlatt meg,
så det er en merkelig følelse.
Hvordan endte du opp i Vesenborg?
Søskenet mitt flyttet hit og snakket pent om det grønne.
Så jeg fulgte etter hen for å følge min hagekunstdrøm.
Er det det du gjør?
Nei. Jeg selger boliger til jeg klarer å bryte gjennom det grønne taket.
Tror du at du blir en stund eller skal du se nye steder?
Jeg tror jeg blir en stund.
Jeg liker å se de samme vesenene hver dag.
Som deg.
Jeg har også blitt nær din nyeste ansatte.
Hen er ikke den flinkeste, men hen har god ånd.
Det er en fin måte å si det på.
Jeg skal ønske meg noe. Tror du det går i oppfyllelse?
Tror jeg det å kaste en valutadisk oppi et vannkar
har magisk evne til å gjøre tanker til virkelighet? Tror ikke det.
Jeg tror det.
Jeg forstår ikke.
Jeg brukte livet på å jobbe for å gi hen en sikker fremtid,
og nå er det som om jeg fikk en ørefik.
BLEKKFLEKKOLOGI
Jeg visste vi burde fått flere avkom.
Det går bra.
Om hen ikke vil jobbe her, så burde vi høre på hen.
Hva skal hen gjøre som yrke, da?
Hvorfor spør du hen ikke?
Ikke rop om du ikke får det svaret du søker.
Hei, avkom.
- Har du tenkt på det vi pratet om? - Jeg har ikke endret mening.
Jeg vil ikke jobbe her.
Jeg er dårlig på det, og det er ikke meningsfylt for meg.
Jeg roper fordi dette ikke er det svaret jeg søker!
Hvorfor lar du meg ikke finne et yrke som taler til meg?
Yrker taler ikke!
FØDEBUTIKK
- Hva er det lengste du har bodd i en borg? - Rundt to omdreininger.
Er det alt?
- Det er mye flytting. - Du venner deg til det.
Du innser at alt er midlertidig til du omkommer.
Er det å se på den lyse siden? Jeg skjønner ikke helt.
Jeg tror det?
Jeg har lært at livets flyktige natur hjelper angsten min å forsvinne.
Det lar meg fokusere på de positive aspektene.
Du fokuserte ikke på det positive da du gjorde mitt vibrerende dyr rosa.
Det er sant. Jeg er bedre enn før, men jeg har fortsatt angst
- for visse ting. - Som hva da?
Som å gjøre noe som får deg til å ikke ville være med meg mer.
Om livets flyktige natur gjør deg mindre engstelig,
hvorfor er du urolig for om vennskapet er midlertidig?
Ja. Nei, du har rett.
For et dilemma. Jeg... Jeg tror alle vesener ser etter varighet,
selv om mangelen på varighet gjør livet spennende.
Det kan være urealistisk, men det gir oss håp.
Det er derfor jeg tok blekkflekker.
De gir en følelse av varighet for ting jeg aldri vil glemme.
- Hvor mange blekkflekker har du? - Seks.
Tre jeg liker, to jeg angrer på og én jeg brukte valuta på, men ikke finner.
- Har du en favoritt? - Jeg liker denne.
Jeg tok den da jeg studerte meteorologi.
Fordi du så regnskyene før stjernen?
Fordi det er mye skjønnhet i regnet.
Og i mitt forsvar så regnet det masse den sommeren.
- Men du kunne gått for stjernen. - Jeg vil heller være forberedt på regnet.
Hva om det ikke kommer?
Regnet må komme til slutt. Det er nødvendig for overlevelse.
Livgiverne mine tar feil.
Det er masse jeg kan gjøre som yrke, og jeg skal finne det på denne messen.
Ser ut som du vil planlegge vesenturer over hele kula!
- Vi betaler i minikrukker med syltetøy. - Nei, takk.
Vil du sitte foran en opplyst maskin og klikk-klakke tall?
- Ja, kanskje. - La oss se hvor rask du er.
HEI
Ja, ok. Takk.
Vil du ta en blekkflekk?
Jeg vil heller uttrykke meg med å synge eller danse eller keramikk.
Synger du, danser du eller lager keramikk?
Ikke ennå. Men det er så usikker jeg er på det.
Du er et interessant vesen.
Og jeg mener på en måte som hinter til at du er unik.
Takk.
Måten du beskrev blekkflekker på vekket min interesse.
Jeg liker at de fanger et øyeblikk i tid. Så selv om du angrer på en,
så vil du alltid huske hvorfor du tok den. På godt og vondt.
- Ja. - De markerer reisen din.
Nettopp!
Så, vil du ta din første blekkflekk
for å minnes at du tok din første blekkflekk?
Helst ikke.
Men jeg vurderer det om det betyr at vi kan være mer sammen.
La oss undersøke det. Jeg ser kanskje noe på lemmet ditt der.
Som et såpeløv?
- Ha - Hva? Liker du ikke såpeløv?
- Velkommen! Liker du å riste på lem? - Ja.
Liker du å riste på dem bak andre vesener
- på ulike feiringsbegivenheter? - Kanskje?
Få se deg riste.
Ja, bare et lite nummer.
Det må du jobbe med.
Livgiverne mine hadde rett.
Jeg holder det gående Denne grupperullen stopper aldri
Rimer ting Som om de var skapt av glomsteiner
Hva?
Det er magnetisk
Det er freestyle Jeg har iver
Jeg rapper bra Si det til min livgiver
- Det likte jeg. - Ja.
Jeg skal ta det Og gjøre det smidig
Den improviserte grooven Er litt mer allsidig
Dobbel skyggedag For et syn, går ikke lei
La meg komme og dele Magien med deg
Så smidig!
Rimestrofer.
Jeg er Medaljong
God smak, så fjong
Én, to, tre, tusen Jeg rimer, jeg er omringet
Ser etter enda et rim Jeg fant det
RIM!!
Jeg er litt nervøs
Og jeg mangler hensikt
Kanskje jeg skal prøve Å rime noen vers
- Ja, kom igjen! - Ja! Ta det.
Og her er en ny tanke
Som jeg klarte... å sanke
På butikken
- Det første var bra. - Neste gang.
- Fett førstevers. - Du ga alt. Det er det viktigste.
Jeg har det. Jeg vet hva jeg vil gjøre. Jeg vil rime ord fritt.
- Rime fritt? Hva mener du? - Hva?
Jeg sier ord Og rimer med de ordene
Som et puslespill Med ti millioner kodeord
Jeg prøvde å gjøre andre ting Det gikk ganske dårlig
Det føltes som at alt annet Var vilkårlig
Jeg tror jeg fant en klang Jeg kan rime ord natta lang
Det er det eneste Som gir meg trang
Er det som spoken word?
- Hepp. - Hepp.
- Du er det talentfulle vesenet fra parken.
- Er jeg? - Er hen?
Ja. Hen imponerte alle vesenene i parken.
Så snilt av deg å si.
Jeg var redd jeg ikke fant noe jeg var god på.
Slutten var litt klønete.
Vi tar denne forvirrende samtalen snart.
- Hva kan vi gjøre for dere? - Min venn vil ta sin første blekkflekk.
Jeg sa bare ja fordi jeg vil være mer med hen.
Det er ikke uvanlig og produserer en god mengde nye kunder.
Ja. Kanskje vi kan blekke et vakkert landskap på korsryggen.
Det er in nå.
Jeg er overveldet av følelsen av mulighet.
Kan du si det så avkommet mitt hører det?
Jeg er overveldet av følelsen av mulighet.
Jeg også! Jeg gleder meg til å utforske denne nye evnen.
Det ble feil.
Beklager. Du må ikke ta blekkflekk.
Jeg tenkte det var moro fordi du virket nysgjerrig.
Jeg mente ikke å gi deg mer angst.
Det går bra. Jeg vil ha en. Jeg vil minnes vår tid sammen.
Dette vil høres rart ut, men kan du blekke et rosa vibrerende dyr
med såpeløv i munnen?
Vi har hatt mye rarere ønsker enn det, min venn.
Dyret er tiden jeg spilte bort på å engste meg over det som kunne vært
heller enn å fokusere på det som er.
Hvorfor såpeløvet?
Det minner meg vel på at du ikke kan noe for at noen ting bare er ekle.
Men selv det ekle er midlertidig.
Takkebukk for at du ga meg nytt perspektiv.
Det er utrolig vondt.
Slapp av. Smerten er også midlertidig, til forskjell fra min ansettelse her.
Jeg vet det ikke er mitt samkvem,
men livet er endelig, og det er derfor du burde ha et yrke du liker.
Hør på hen. De er sma...
Beklager. Jeg ble distrahert av det hen sa.
Kan du hjelpe oss å forstå hva du ønsker å gjøre?
Jeg visste at De ikke ville forstå
Jeg er glad jeg sa det Men jeg angrer også
Blekking er kult Men jeg vil ikke gjøre det
Det er ikke teit Jeg blir bare ikke dratt imot det
Det er ganske bra.
Hva om jeg vil danse til min musikk?
Ikke i virkeligheten For jeg er dårlig på lemristing
Det å ta den trygge veien frister
Men jeg er så utålmodig At jeg bare rister
Wow.
Jeg trodde ikke at denne dagen skulle bli slik da jeg våknet i dag.
- Jeg er positivt overrasket. - Jeg også.
Har du flere steder å besøke?
Nei. Jeg må mate mitt vibrerende dyr
før det straffer meg med sitt skarpe blikk.
Sømmer det seg om jeg går med deg i den retningen?
Selvfølgelig.
Vi må gi hen vinger å fly med.
Hen fant noe hen liker. La hen ta spranget.
Du har rett. Men hvem vil videreføre våre tradisjoner?
Ingenting varer evig.
Kanskje hen kommer tilbake til blekksalongen,
eller kanskje hen har sin egen reise,
og blekksalongen vil opphøre. Vi vet ikke.
Men hen er et godt vesen og fortjener vår støtte.
Jeg vet det. Du er en god livgiver.
Du også. Din lidenskap inspirerer andre til å finne sin egen.
- Jeg hadde en fin dag med deg i dag. - Jeg også.
Vil du kanskje gå ut igjen en annen gang?
På en skikkelig date på planetariet på Dobbel skyggedag?
Det vil jeg gjerne.
- Hva? - Jeg visste ønsket mitt ville bli sant.
Vi ses i morgen.
- Forsiktig. - Beklager.
Jeg ventet hele dagen på at du skulle be meg ut.
Jeg trodde aldri du ville ta en blekkflekk først.
Det var verdt smerten.
Avkom, kan jeg prate med deg?
Det går fort.
Jeg vil vise deg noe.
RIME ORD NATTEN LANG
- Har du nettopp tatt den? - Ja.
Avkom, jeg tror på det å fortelle historier med kunst.
Jeg vil at du skal dele historien din med alle vesener der ute.
Om det å bruke ord med lignende kadens og rytme og lyd
er sånn du vil gjøre det, så burde du det.
- Hva med å jobbe her på salongen? - Du kan alltid komme tilbake om du vil.
- Jeg tror ikke det. - Men du kan om du vil.
- Jeg tror virkelig ikke det. - Vi sier bare at døren alltid er åpen.
Takk, livgiver.
I alle mine omdreininger der jeg har hjulpet vesener dele historier
har jeg lært noe viktig.
"Hold blekkflekken unna stjernelys og rens den to ganger om dagen."
Du har lyttet.
Du sier det til hver kunde kanskje 20 ganger.
Jeg gjør det. Men det er ikke det jeg snakker om.
Ved å hjelpe vesener dele historier,
skjønte jeg at den viktigste historien er den du forteller deg selv.
Jeg vil at din historie skal være at du kan gjøre eller være den du vil.
Vil du sitte med meg mens jeg gjør ferdig flekken?
Kanskje jeg kan gjøre den ferdig for deg?
Bare om du vil.
Ok.
Det føles ikke bra.
Den er perfekt.
Ser du? Er du ikke glad jeg ikke skal gjøre dette profesjonelt?
Tekst: Ekaterina Pliassova