For mange, mange omdrejninger siden
opdagede vores tip-tip-tip-livskænkere evnen
til at farve vores yderlag med billeder og symboler, der kunne holde for evigt.
Nogle gange skal de skræmme skumle ånder væk.
Nogle gange er de en hyldest til et væsen, vi elsker.
Og andre gange symboliserer de en tur til en fjern ø,
mens man holder kort pause fra sin læringsanstalt.
HUDBLÆKSALON
CERTIFICERET OVER 100 ÅRS TRADITION
Det er en ære at give et væsen en livsvarig blækklat.
Og en skønne dag vil du give mange væsener glæde
ved at føre denne særlige tradition videre.
Det er derfor, vi allerede har sat dig derop.
LIVSKÆNKERE & AFKOM
Vi ved, at du vil videreføre den
og beholde den i familien i mange omdrejninger.
Juhu!
Her er vores planet Den hælder lidt
I kredsløb om en stjerne
Vi finder måder at give livet mening
De kan virke bizarre
Vi ved blot, at vi findes
Men det varer ikke længe Så det hjælper at tage fodrør på
Glæde og sorg, mod og frygt
Nysgerrighed og vrede På en planet fuld af farer
Og det bliver kun mærkeligere Fremover
BASERET PÅ NATHAN W. PYLES BOGSERIE
- Undskyld. - Hej.
Hej!
Normal stemme.
Hej.
Skal du besøge Kakaopladeøen?
Nej. Måske. Det ved jeg ikke.
Jeg har ansøgt om at komme ind på læringsanstalten der.
Men du er så klog. Hvad skal du lære mere?
De har et af de bedste servicekurser på hele kuglen.
Jeg kommer sikkert ikke ind. Hvad laver du her?
Jeg ledte bare efter en ny bog at læse.
"Et tilfældigt møde fører til en dags forelskelse."
Hvor romantisk.
Ja.
Selv om disse romaner ikke er realistiske,
giver de mig håb om, at jeg også en dag kan få et dybere bånd til et andet væsen.
Ja, det er jo drømmen.
Hvorfor er det så svært at finde det væsen?
Fordi det er så let at gå i vejen for sig selv
og skabe så meget nervøsitet, at man kaster op.
Nå, jeg må vist videre.
Jeg skal forbi valutaautomaten
og se, om jeg stadig har noget valuta.
Sjovt. Jeg håber, du har masser af valuta.
Har du travlt? Har du mon lyst til at gå med?
Det vil jeg gerne. Ja.
Det handler om præcision og nænsomhed.
Og at vide,
at selv om noget er for evigt,
kan det altid ændres til noget andet, der er for evigt.
UENDELIGE FØLELSER
Færdig.
Hold din blækklat væk fra direkte stjernelys.
Rens den to gange om dagen. Vi ses næste gang.
Hvad er der galt, mit lille væsen?
Hvad? Ingenting.
En livskænker kan altid fornemme, når noget går deres afkom på.
Jeg vil bare ikke arbejde her hele tiden.
Det er da let at forstå.
Vi kan tilbyde dig færre timer om ugen,
så du kan være mere sammen med væsener, der er lige så mange omdrejninger som dig.
Så længe de ikke indtager mild gift bag ved den lille købmand.
Nej, jeg mener, jeg vil slet ikke arbejde her.
Jeg vil ikke overtage forretningen.
Jeg vil ikke lave blækklatter på væsener.
Jeg må stadig have væske i hovedet fra min vask i morges,
for jeg synes, jeg hørte dig sige, du ikke vil være blækklatskaber.
Denne blækklatsalon har været meget vigtig for Væsenberg.
Vores blækklatter har hyldet nogle af de vigtigste begivenheder,
der nogensinde er sket i denne by.
Se der. Det væsen vandt det første langlemmeløb i Væsenberg,
og min tip-tip-livskænker klattede ham for at minde bedriften.
Fortæl om det her væsen, skat.
De drak for meget mild gift og bad om denne usædvanlige blækklat.
Og vi efterkom med glæde deres ønske.
Ønsket taget i betragtning ser det fint ud.
Jeg ved godt, det her betyder meget for jer,
men det betyder ikke så meget for mig.
Undskyld.
Du behøver ikke at undskylde, afkom.
Nej. Men du skal arbejde her.
Ville du virkelig forlade Forsigtig Nu?
Det tror jeg. Jeg kan godt lide mit job.
Det giver mig tilstrækkelig indtægt,
og jeg må spise alt, der har ligget på gulvet
i mere end fem sekunder,
men det ville jeg vel være nødt til.
Ja.
Men jeg skal først lige ind.
Det er jeg sikker på, at du kommer.
Du er så erfaren. Og din arbejdsetik er god.
Og du husker altid, at jeg ikke kan lide sæbeblade.
Taknemmelighed, men jeg foretrækker ikke at forvente noget,
så jeg ikke bliver skuffet.
Det er en af de store forskelle på os,
udover at du elsker vibrerende skabninger,
mens jeg er bange for, at de får mine lunger til at klappe sammen.
Jeg vil helst fokusere på det positive.
Når man gør det, ser man flere positive ting rundt omkring.
Undskyld, men jeg skal ikke noget i dag. Må jeg stadig holde dig med selskab?
Selvfølgelig. Vi er nødt til at afslutte diskussionen.
Jeg forstår godt, hvad du mener,
men vil du ikke hellere blive positivt overrasket end skuffet igen og igen?
Min livskænker var omrejsende sælger,
så vi flyttede meget rundt, da jeg var barn.
Jeg fandt ud af, at jeg havde to valgmuligheder.
Jeg kunne være skuffet over hele tiden at forlade venner og læringsanstalter,
eller jeg kunne være glad for at møde nye væsener og se nye steder på kuglen.
Det var bedre at fokusere på glæden.
Men det var altid mig, der smuttede først.
Ingen, jeg holdt af, forlod mig,
så jeg indrømmer gerne, at det her er en mærkelig følelse.
Hvordan endte du så i Væsenberg?
Min søskende flyttede hertil for at arbejde og talte varmt om naturen.
Så jeg fulgte efter for at dyrke min passion for naturmaleri.
Er det, hvad du laver?
Nej. Jeg sælger boliger til væsener,
indtil jeg kan gennembryde naturloftet.
Tror du, du bliver her, eller skal du ud og se nye steder på kuglen?
Jeg tror, jeg bliver her.
Jeg kan overraskende nok godt lide at se de samme væsener hver dag.
Såsom dig.
Jeg er også kommet ind på livet af din nyeste ansatte.
De er ikke den dygtigste medarbejder, men de er meget entusiastisk.
Det er en pæn måde at sige det på.
Jeg vil ønske.
Tror du, det bliver til virkelighed?
Om jeg tror, at det at smide en valutaplade i et væskebassin
med et trylleslag kan gøre tanker til virkelighed?
Nej, det tror jeg ikke.
Det tror jeg.
Jeg forstår det ikke.
Jeg har brugt alle mine omdrejninger på at give dem en tryg fremtid,
og nu føles det som et slag i ansigtet.
BLÆKKLATOLOGI
Jeg vidste, vi skulle have fået mere afkom af netop denne grund.
Det går nok.
Hvis de virkelig ikke vil arbejde her, bør vi lytte.
Hvad skal de så arbejde med?
Hvad med at spørge dem?
Og lad være med at hæve lydniveauet, hvis du ikke får det svar, du håber på.
Hej afkom.
Har du tænkt mere over det, vi snakkede om?
Jeg har ikke skiftet mening.
Livskænker, jeg vil ikke arbejde her.
Jeg er dårlig til blækklatteri, og jeg finder det ikke tilfredsstillende.
Jeg hæver lydniveauet, fordi det ikke er det svar, jeg havde håbet på!
Hvorfor støtter du mig ikke i at finde et arbejde, der tiltaler mig?
Arbejde kan ikke tale!
NÆRINGSBUTIK
Hvad er det længste, du har boet i samme berg?
Omkring to omdrejninger.
Ikke længere?
- Du har flyttet meget rundt. - Man vænner sig til det.
Man finder ud af, at alt er midlertidigt, indtil man dør.
Er det at se positivt på tingene? Jeg kan ikke gennemskue det.
Det tror jeg nok?
Jeg har fundet ud af, at livets flygtighed får min ængstelighed til at forsvinde.
Det gør, at jeg kan fokusere på det positive i hvert øjeblik.
Du virkede ikke, som om du kunne fokusere på det positive,
da du gjorde min vibrerende skabning lyserød.
Det er sandt.
Jeg er blevet bedre til det, men jeg er stadig nervøs
- ved visse ting. - Såsom hvad?
Såsom at komme til at gøre noget,
der betyder, at du ikke vil være sammen med mig.
Men hvis livets flygtighed gør dig mindre ængstelig,
hvorfor er du så bekymret for, hvor midlertidigt vores venskab er?
Ja. Nej, du har ret.
Sikke et dilemma. Jeg...
Alle væsener leder nok efter varighed,
selv om manglen på varighed er det, der gør livet interessant.
Måske er det urealistisk, men det giver os håb.
Jeg tror, det er derfor, jeg har mine blækklatter.
De forlænger varigheden af oplevelser, jeg ikke ønsker at glemme.
- Hvor mange blæklatter har du? - Seks.
Tre, jeg godt kan lide, to, jeg har fortrudt,
og en, jeg ved, jeg har betalt for, men som jeg ikke kan finde.
Har du en yndlings?
Jeg kan godt lide den her.
Jeg fik den, mens jeg var på meteorologi-læringsanstalten.
Fordi du ser regnskyerne før stjernen?
Fordi der er megen skønhed i regnen.
Og til mit forsvar øsede det ned den sommer, jeg fik den.
Men du kunne have valgt stjernen.
Jeg vil hellere være forberedt på regn.
Hvad, hvis det ikke begynder at regne?
Regnen kommer før eller senere. Vi kan ikke overleve uden.
Jeg skal vise min livskænkere.
Der er masser af ting, jeg kan arbejde med,
og jeg finder noget på den her messe.
Du ligner en, der gerne vil planlægge væseners rejser over hele kuglen!
Vi betaler i ubegrænsede mængder portionsanrettet syltetøj.
Nej tak.
Har du lyst til at sidde foran en lysende maskine
og indtaste tal?
Ja, måske.
Lad os se, hvor hurtigt du kan gøre det.
HEJ
Godt. Tak.
Hvad siger du til at få en blækklat?
Jeg vil hellere udtrykke mig på andre måder,
såsom, tja, at synge eller danse eller lave keramik.
Synger du eller danser eller laver keramik?
Ikke endnu. Men så ængstelig er jeg for det.
Du er et interessant væsen.
Og med "interessant" mener jeg, at du er unik.
Tak.
Måden, du beskrev blækklatter på, gjorde mig interesseret.
Jeg kan godt lide det der med, at de indfanger et øjeblik.
Så selv om man på et tidspunkt fortryder den,
vil man altid huske omstændighederne, man fik den under.
Om de er gode eller dårlige.
- Ja. - De markerer ens rejse.
Præcis!
Har du lyst til at få din første blækklat
som et minde om, at du turde få din første blækklat?
Øh, helst ikke.
Men jeg vil overveje det, hvis det betyder, vi stadig kan være sammen.
Lad os se. Jeg kunne godt forestille mig noget lige her.
Et sæbeblad, måske?
Meget morsomt!
Kan du da ikke lide sæbeblade?
- Velkommen! Kan du lide at ryste lemmer? - Ja.
Kan du lide at ryste dem bag andre væsener
ved diverse festlige lejligheder?
Måske?
Lad mig se dig ryste.
- Nu? - Ja, bare lidt.
Der er lang vej endnu.
Mine livskænkere havde ret.
Jeg holder det i gang Denne grupperuller kører konstant
Sætter rim sammen Som var de lavet af magnetsten
Hvad?
Det er magnetisk
Det er freestyle Jeg leverer
Jeg rapper godt Sig det til min livskænker
- Det kan jeg godt lide. - Ja.
Jeg fanger det Og gør det virkelig lækkert
Det improviserede groove Er nu endnu bedre
Dobbeltskyggedag Kan du håndtere udsigten
Lad mig komme og dele Magien med dig
Så lækkert!
Rimpar.
Jeg hedder Medaljon
Har mere smag end spidskål
En, to, tre, tusind Jeg rimer, jeg er omringet
Jeg leder efter et rim til Jeg har fundet det
- RIM!! - M
Jeg er lidt nervøs
Og jeg mangler retning
Måske skal jeg prøve At rime lidt
- Ja, sådan. - Ja! Bliv ved.
Her er en ny tanke
Som jeg... planker
I butikken
- Første del var god. - Næste gang er den der.
- Fedt første vers. - Du gjorde, hvad du kunne.
Det er det vigtigste.
Jeg har fundet ud af, hvad jeg vil.
Jeg vil rime ord frit.
- Rime ord frit? Hvad mener du? - Hvad?
Jeg siger ord og flere ord Som rimer på de ord
Det er som et puslespil Med ti millioner kodeord
Jeg har prøvet andre ting Det gik ikke godt
Det føltes som om der intet var Til mig
Jeg har set lyset Jeg kan rime hele natten
Det er det eneste Der føles rigtigt
Er det ligesom spoken word?
- Hej. - Hej.
Hej.
Du er jo det talentfulde væsen fra parken.
- Er jeg det? - Er de det?
Ja. De imponerede en hel flok væsener i parken.
Det er sødt af dig at sige det.
Jeg var bange for, at jeg ikke kunne finde noget, jeg var god til.
Men det gik galt til sidst.
Vi fortsætter denne forvirrende samtale om lidt.
Hvad skulle det være?
Min ven her glæder sig meget til at få sin første blækklat.
Jeg sagde kun ja til det, fordi jeg gerne ville være sammen med dem.
Den forklaring er ikke sjælden og giver mange nye kunder.
Ja. Måske skulle vi lave et smukt billede på din lænd.
Det er meget moderne for tiden.
Jeg er overvældet over valgmulighederne.
Vil du ikke nok sige det igen, så mit afkom kan høre det?
Jeg er overvældet over valgmulighederne.
Også jeg! Jeg glæder mig til at udforske min nye evne.
Det gav vist bagslag.
Undskyld, men du behøver ikke at få en blækklat.
Jeg troede, det ville være sjovt, fordi du virkede ægte nysgerrig.
Det var ikke meningen at gøre dig mere ængstelig.
Det er fint. Jeg vil gerne have en til minde om vores tid sammen.
Det lyder nok mærkeligt,
men kan du blækklatte en lyserød vibrerende skabning
med et sæbeblad i munden?
Vi har fået langt mærkeligere forespørgsler end det.
Den lyserøde vibrerende skabning repræsenterer tiden,
jeg spildte på at være nervøs over, hvad der kunne ske,
i stedet for at fokusere på, hvad der allerede var sket.
Hvad med sæbebladet?
Det ved jeg ikke. Jeg tror, det minder mig om,
at man ikke kan undgå, at nogle ting bare er klamme.
Men selv klamme ting er midlertidige.
Taknemmelighed, fordi du giver mig et nyt perspektiv.
Det gør ufatteligt ondt.
Bare rolig. Smerten er også midlertidig. I modsætning til mit arbejde her.
Jeg ved godt, det ikke vedkommer mig,
men livet er kort, så du bør finde et arbejde, du holder af.
Lyt til dem. De er klo...
Undskyld. Jeg faldt i staver over, hvad de sagde.
Vil du prøve at hjælpe os med at forstå, hvad du gerne vil?
Jeg vidste mine livskænkere ikke ville fatte det
Jeg er glad for, at jeg sagde det Men jeg fortryder det også
Blæklatter er seje Men jeg har ikke lyst til det
Det er ikke åndssvagt Jeg er bare ikke tiltrukket
Det var ret godt.
Hvad, hvis jeg vil danse Til min egen musik?
Ikke i virkeligheden For jeg er dårlig til at ryste lemmer
At vælge det sikre er fristende
Men jeg føler mig utålmodig Jeg har mange mærkelige følelser
Wow.
Jeg må sige,
at jeg ikke havde regnet med, at dagen ville forløbe sådan, da jeg vågnede.
Jeg er blevet glædeligt overrasket.
Også jeg.
Er der flere steder, du skal besøge?
Nej. Jeg skal fodre min vibrerende skabning,
før den straffer mig med sit onde blik.
Ville det være i orden, hvis jeg fulgte dig på vej?
Selvfølgelig.
De skal finde deres egen vej.
De har fundet noget, de godt kan lide. Lad dem forsøge sig med det.
Du har ret. Men hvem skal videreføre vores traditioner?
Intet varer evigt.
Måske vender de tilbage til blæksalonen,
og måske fortsætter de på deres egen rejse,
og så vil blæksalonen ikke være der længere. Vi ved det ikke.
Men de er et godt væsen og fortjener vores støtte.
Jeg ved det godt.
Du er en god livskænker.
Det er du også.
Din lidenskab inspirerer andre til at finde deres egen.
Jeg har virkelig nydt at være sammen med dig i dag.
I lige måde.
Har du lyst til at gå ud igen en dag?
Måske en rigtig date til planetariet på dobbeltskyggedag?
Det vil jeg meget gerne.
Hvad er der?
Jeg vidste, at mit ønske ville blive til virkelighed.
Vi ses i morgen.
- Forsigtig. Nyt blæk. - Undskyld.
Jeg har ventet hele dagen på, at du skulle invitere mig ud rigtigt.
Jeg havde aldrig troet, at du ville få en blækklat.
Det var smerten værd.
Afkom, må jeg tale med dig et øjeblik?
Det tager kun et øjeblik.
Jeg vil vise dig noget.
RIMORD HELE NATTEN
Har du lige lavet den?
Ja. Det har jeg.
Afkom, jeg tror på, at man skal fortælle historier gennem kunst.
Og jeg vil have, at du skal dele din historie med alle væsener ude i verden.
Hvis det at tale i ord, der har samme betoning og rytme og lignende endelser,
er måden, du vil gøre det på, så skal du gøre det.
Hvad med arbejdet her i blæksalonen?
Du kan altid vende tilbage, hvis du vil.
Det tror jeg ikke, jeg vil.
Men du kan, hvis du vil.
Det tror jeg virkelig ikke, jeg kommer til.
Men husk, at døren altid vil stå åben.
Tak, livskænker.
I alle de omdrejninger, jeg har hjulpet væsener med at dele deres historier,
har jeg lært en vigtig lektie.
Ja. "Hold din blækklat væk fra direkte stjernelys og rens den to gange om dagen."
Du har hørt efter.
Du siger det 20 gange til hver kunde.
Det gør jeg.
Men det var ikke den lektie, jeg tænkte på.
Ved at hjælpe væsener fortælle deres historie
indså jeg, at den vigtigste historie er den, man fortæller sig selv.
Og din historie skal være, at du kan gøre og blive hvad som helst.
Vil du holde mig med selskab, mens jeg gør blækklatten færdig?
Måske kan jeg gøre den færdig for dig, livskænker?
Kun hvis du har lyst.
Okay.
Det føles ikke rart!
Den er perfekt.
Se selv.
Er I ikke glade for, at jeg ikke skal leve af at gøre det her?
Tekster af Simon Boertmann Brüel