Alla varelser gillar att sjunga i duschen eller rullmaskinen.
Jag är farlig som tusan!
Men att uppträda inför publik kan även väcka andra känslor.
-Vanligtvis ett kretslopp av mod… -Det här fixar jag.
-…uppblåst självförtroende… -Bara jag kan fixa det här!
-…och självinsikt. -Jag fixar inte det här.
Ruset av att stå på scen
kommer från vetskapen om att det kan bli en succé…
De älskar mig! De står upp och smäller händerna.
…eller ett fiasko.
Jag förgås av pinsamhet.
Uppträdanden är en emotionell chansning som kan sluta med katastrof.
Men för dem som är villiga att ta risken och visa sin sårbarhet på scen
väntar en chans för gränslös glädje.
BASERAT PÅ BOKSERIEN AV NATHAN W PYLE
Vilken melodi!
Är du yrkesmusiker?
Nej. Låg du och väntade på att skrämma mig?
Ibland kommer jag hit på dagen och låter ungdomarna begrava mig i sanden.
Sandens vikt lugnar mig.
Varför spelar du musik här?
Det är ett av få ställen jag vågar spela, för jag kan inte uppträda inför folk.
Vi vet båda två att det inte stämmer. Du har ju talang.
Du kan väl visa den på min restaurangs årliga talangjakt?
Om jag tänker på saken, slutar du då ställa till med trubbel?
Ja. Om du ser nån ställa till med trubbel, så är det bara min trubbelgångare.
FÖRSIKTIGT NU
Här är din beställning. Tror jag.
Schyst! Kul att se dig pröva nåt nytt.
Tänker du visa upp nån dold talang ikväll?
Jag är byggnadsingenjör.
Min talang är att hindra restaurangen från att rasa ner.
Dra fler såna.
Det är mitt mål att varje år få nån ny att dela med sig av sina gåvor.
Jag hjälper bara till för att jag får gratis frukost.
Du ändrar dig säkert.
Varför får inte jag gratis frukost?
Vad är det med allt tjafs om att dela sin talang?
Hen har alltid varit sån. Hen försöker bevisa att jag är jonglör.
Du är ju det!
-Titta bara. -Så nära.
Somliga har kanske inte nån talang.
Kanske det. Men om du har nån, så är det inte att göra banderoller.
VISA OSS DIN ONÖDIGA TALANG
Jag tycker den är fin.
Om det inte är min favoritlivgivare!
Jag är ju din enda livgivare.
Förlåt, det kom ut mörkare än tänkt.
Hen hade skrattat om hen vore här. Men som sagt är hen död.
Oj. Jag beklagar.
Det var många klotsnurr sen. Vi hanterar det så här.
Jag dömer ingen.
Jag har tänkt mycket på hen på sistone, och…
Jag är nog skyldig hen och dig att försöka uppträda inför andra.
Hen ville alltid det och hade velat att du försöker igen.
Det skulle glädja folk.
Jag vill inte göra er besvikna igen.
Jag fick faktiskt en inbjudan till en talangjakt.
-Är det ett tecken? -Var exakt fick du den ifrån?
Ett kryp krälade ut ur sanden och gav mig den.
Du får nog inget tydligare tecken än det.
Du överbelastar systemet så där.
Säg inte åt mig hur min scenbelysning funkar.
Oroa dig inte. Jag kan reda upp din röra.
Jag var inte orolig.
Den är på fel. Då fixar vi den, och det var också fel.
Så där. Så ska det se ut.
Det ser osäkert ut.
Hoppas gratisfrukosten var värt det.
Det hände bara för att du ledde strömmen fel.
Ert dåliga lagarbete verkar ha försänkt vår talangjakt i mörker.
Ni måste båda fixa det genast.
-Jag fixade det. -Hen drog om det.
Antingen jobbar ni ihop eller nån annanstans.
Ni har båda så mycket talang. Ni löser det säkert.
-Men jag är ju född att leda. -Jag jobbar inte här.
Just det! Jag kan alltid förflytta dig.
Men avgrundens mysterium ger mitt liv mening!
Mycket att tänka på.
-Jag kan inte jobba så här. -Alltid är det nåt.
Hur ska vi hålla en talangjakt utan ström?
Inga problem. Vi slår på reservgeneratorn inne hos mig.
Har du en sån? Varför bad du dem fixa strömkretsen då?
Den måste fixas oavsett.
Och det är ett bra tillfälle för dem att lära sig samarbeta.
-Är de verkligen rätt varelser för det? -Vi får väl se.
TALANGJAKT!
-Du tog mitt råd! -Snälla, sluta med det där!
Vad kul att du vill dela din talang. Vad heter numret?
Jag vet inte riktigt.
Intressant namn, men jag kan relatera till det.
Nej. Jag menade…
Vissa varelser här kallar mig "guiden".
Jag kan vara lite gåpåig, men om jag får chansen
så gillar jag att knuffa folk i rätt riktning.
Förhoppningsvis inte neråt.
Jag behöver nog kanske en knuff.
Det gör vi alla då och då. Nu kör vi igång!
-Jag visste inte att det här rummet fanns. -Jag har sett det på ritningarna.
Såklart du har.
Förlåt att jag vet mer om stället än du.
Det där var onödigt, men tekniskt sett sant.
-Det här verkar lovande. -Bra. Jag ser fram emot att bli klar.
Det är ömsesidigt. Den här enheten verkar fungera.
Vi måste följa kabeln.
Äntligen lite hjälp.
Det var ju din hjälp som satte oss i den här smeten.
Vad är det med alla mörka avgrunder här?
-Då går vi. -Det här var inte i ritningarna.
-Kommer du? -Det är lockande.
Nu luras du ju bara. Du är rädd.
Jag erkänner. Mitt jobb är att undvika faror, inte sätta mig i dem.
Om jag vågar mig ner, så gör du det med.
Okej, jag klarar det.
Fåntratt.
Vad gör vi här?
Jag ger dig knuffen du behöver för att uppträda ikväll
genom att skärpa några viktiga förmågor.
Mina uppdrag kommer att lära dig hur man uppträder inför publik.
Först måste du spreja alla tallrikar rena. Inte minsta fläck.
Vad har det med scenkonst att göra?
Allt!
Sluta jiddra, börja tvätta.
Jag måste lägga upp maten snart.
Oj. Gratis käk.
Fokusera på matresterna. Var sprejen.
Jag förstår inte.
Inte jag heller!
Fokusera.
Du sprejade lite väl häftigt.
Ditt andra uppdrag är att ropa ut kundernas beställningar till kocken.
Omöjligt att klanta till det här.
Jag behöver en stärkelseskål med tjokladd på. Usch.
Vi dömer inte folk för deras udda matvanor.
Och tala så man hör!
-Det här är så skämmigt. -Skam är bara en av lyckans byggstenar.
Lövhink, ingen sås.
Ta i ordentligt. Få det att låta som de svälter ihjäl.
Svinhet potät! Extra het?
Okej, den fattade inte jag heller. Men bra jobbat.
Pastaplattor med lagrat jox
Jaha, det var ju lika fruktansvärt som jag trodde.
Förtjusande.
Det är det, men din stensafari får inte tillbaka oss tidigare.
Konstigt svår att lyfta.
Så liten, men ändå så tung. Intressant.
Se upp!
Jag hade rätt! Jag dog nästan!
Min blodpump skenar.
Det där var rysligt!
Det är det fortfarande, för tillbakavägen är blockerad.
Då måste vi följa kabeln in i det okända.
Annars dör vi.
Jag har aldrig varit mer rädd. Ändå känner jag mig så levande!
Det är sorgligt men sant.
Det vore bättre om folk inte kände sig mest levande närmast döden.
Betyder det att vi är olyckliga?
Kanske det är för att vi nästan mosades,
men jag måste erkänna att jag ibland lurar mig själv.
Ibland känner jag mig lika ostadig som mina byggnader.
Ibland känns det som att allt går på autopilot
och att jag inte fattar egna beslut.
Jag prioriterar alltid jobbet framför mina behov.
Det är lustigt hur vi borde vara uppriktiga mot andra
men har svårt att vara det mot oss själva.
Sant. Varelser har lärt sig prioritera ärlighet mot andra
bara för att tappa sin självärlighet.
Vad är dina behov då?
Jag vet inte riktigt längre, men de är inte tillfredsställda.
Vi båda verkar ha kört huvudet i väggen.
Väggar är bara golv man inte lärt sig gå på än.
Ditt tredje uppdrag är att servera dina beställningar.
Men jag säger inte vem som beställde vad,
så du måste sjunga beställningen för dem för att få veta. Ett slags uppträdande.
Det låter långsökt, men jag kan försöka.
Jag har en beställning till…
Beställde nån en stärkelseskål Med tjokladd?
-Inte jag. -Den är min.
Ganska äckligt
Man vet aldrig innan man provar!
Jag har en svinhet potät Som är extra het
-Hur funkar det? -Ingen som vet
Den kan jag ta! Nån som vill ha?
Nu blev jag lite sugen Har nån beställt en…
-Smaskig lövhink? -Varsågod, hoppas det smakar
-Är det sås i den? -Jag kollade, och nej
Tack. Jag är allergisk.
Och pastaplattor med lagrat jox
Nån? Snälla, säg.
Den är min!
Jaså? Tack gode Glot.
Nu är jag äntligen klar!
Du är redo.
Tror du verkligen att jag kan framträda?
Det enda jag känner mig redo för är att jobba här.
Okej, visst. Vi hade dåligt med personal och behövde hjälp idag.
Men jag tror att det även förberedde dig inför uppträdandet.
Det känns faktiskt bekvämare att sjunga nu.
Du är också en jäkel på att diska.
En dålig jäkel.
Herreglot, vad vacker.
Du gillar verkligen stenar, va?
En till mörk avgrund.
Jag misstänker att det här byggdes av en intellektuellt överlägsen varelse.
Som en rymdvarelse?
Det finns inga bevis för att de existerar.
Men jag tror på dem.
Jag tror att maskinen konverterar energi från den här superläckra stenen.
Och hur slår vi på den igen?
Några sladdar har kopplats ifrån stenen.
Vi borde koppla i dem igen.
Den snirkliga går hit.
Hur kopplar vi i de sista?
Jag kan försöka klättra, men inte med sladdarna i hand.
Ge mig dina fottuber.
Jag tar bara av dem för speciella varelser.
Vill du bli klar eller inte?
Sådär.
En säkerhetssele?
Nej.
Var inte ditt jobb att undvika fara?
En del fara är visst oundvikligt i min bransch.
Det går ju bra!
Jag har dig. Du klarar det.
-Du klarade det! -Du räddade mig. Tacksamhet.
Nu är vi kvitt.
Det var ingen maskin, va?
Min talang är att smaka på vadsomhelst. Ge mig nåt att smaka på.
Mina fottuber!
Få smaka.
Seriöst?
Salt!
Det blir svårslaget.
Men du klarar det.
Om inte, så är det ingen här du kan göra besviken ändå.
Din tur, vännen.
Ånej.
Mina öron!
Jag klarar det inte.
Det gör inget.
Vill du att jag smakar på guran?
Fort härifrån!
Illavarslande.
Du hade rätt. Det är rysligt.
Det är det. Men vi upptäcker så mycket. Som den här kartan.
Är du i chock?
Kanske det. Men jag tror att jag hittat en utväg.
Enligt kartan finns det en till tunnel, men var då?
Väggar är visst bara golv man inte lärt sig gå på än.
Det här blir farligt.
Vi måste stödja oss mot varann för att klättra ner.
-Fortsätt prata. -Gå rygg i rygg och gör armkrok med mig.
Sen går vi ner baklänges en fot i taget med ryggen mot varandra.
Snabbare!
Jag har aldrig känt mig mer levande!
Gå.
Förlåt att jag pressade dig.
Mitt misslyckande har inget att göra med dina okonventionella metoder.
Jag gillar att knuffa folk, men ibland knuffar jag lite för hårt.
Nä då. Det är precis vad min partner hade gjort.
Hen ville att jag visar upp min talang.
-Jag ville bara glädja hen. -Låter som en vis partner.
Hen var det. Efter att hen dog
ville jag hedra hens önskan inför min avkomlings klass.
Min avkomling blev så upprymd och sa åt alla hur bra jag kommer vara.
Men du var inte bra?
Jag fick allihop att gråta.
Hur då?
Jag sjöng "Djur äter andra djur äter andra djur".
Jag försökte lära dem nåt.
Att du valde den låten gör dig unik.
Ingen annan hade nog valt den.
Den kanske inte var lämplig för publiken, men den rörde dem åtminstone till tårar.
Jag är en gammal, ettrig och omotiverat snygg varelse.
Jag har sett mycket i mina dar,
men det finns alltid en sak som fortsätter att förvåna.
Hur mycket vi skiljer oss från varandra.
Jag anordnar talangjakten för att hylla skönheten i våra olikheter.
Varje snurr ser jag nåt jag aldrig sett tidigare.
Och när jag låg nedgrävd i sanden och lyssnade till din låt
kände jag mig som ett löv i vinden som sakta dansar mig genom natten.
Det var en ny känsla för mig.
Jag vill fånga den och dela den med våra vänner här på Försiktigt Nu.
Hoppas du förstår.
Jag förstår. Du hjälpte mig komma närmare att dela den.
Jag vill försöka på nytt, men det blir svårare varje gång.
Jag svek min partner, min avkomling och nu dig med.
Jag kan bara inte uppträda inför folk.
Du har ju uppträtt för mig hela tiden.
-Jag har ju faktiskt det. -För mig med.
Men vill ni ta det utanför?
Förlåt.
Ett ögonblick bara.
Du verkar bekväm med att uppträda nära mig.
Kanske jag kan hjälpa dig på scen,
hjälpa dig skapa något som får alla varelser att höra och häpna.
Vad hade du tänkt dig?
-Vi måste falla. -Gör inte det ont?
Säkert, men vi måste.
-Ett, två, tre, kör! -Jag var inte med!
Otroligt att vi lever än. Jag står inte ut mycket längre.
Ge inte upp så lätt.
Vi har slutfört uppdraget och kommer att ta oss ut.
Du och jag. Vi fixar det.
Tacksamhet. Jag tror att kartan menar att utgången är hitåt.
Har du sett nåt liknande?
Få varelser har. Det här kan vara gjort av grottvarelser.
-Jag studerar dem sen. -Tänk vad långt vi har kommit.
Japp. Och nu är vi nästan hemma. Vi fortsätter.
Vi klarade det!
Vilken ryslig men tillfredsställande dag.
Eller hur?
Det finns så mycket kvar att upptäcka. Till och med om oss själva.
Som att man har mer kontroll än man tror.
Kanske bara med döden i vitögat.
Vad sägs?
Visst. Vi kan fira vårt lyckade äventyr med att se folk göra knasiga saker.
Otroligt!
-Tack. -Det var grymt!
Spektakulärt, vännen.
Redo?
Det är jag.
Jag vet att du är det.
-Vad nu? -Häng bara med.
Det är ett nöje att introducera era öron och blodpumpar för min nya väns talang.
En varm applåd för Jag Vet Inte Riktigt.
Börja närhelst.
Känns aldrig helt bekvämt När jag framträder inför varelser
Jag föredrar att spela inför en
Trycket får min blodpump att flimra
Och ända sen jag miste min andra hälft Trodde jag att musiken dog med hen
Bara för att du inte är här Betyder det inte att du inte är med mig
Din röst ska alltid leda mig på rätt
Jag spelar högt så att du hör Det kvittar vad publiken gör
För jag vet att jag inte gör det själv
-Vi älskar dig! -Det var otroligt!
-Briljant. -Vajert!
-Jag är så stolt. -Tack för att du trodde på mig.
Hen hade varit stolt över dig med. Om hen inte hade dött, förstås.
Då så. Du har två saker kvar att göra för att fullborda din resa.
Du måste duka av borden och städa toaletterna.
-Det kan du glömma. -Värt ett försök.
Fixade ni problemet?
Vad snackar du om? Såklart vi gjorde. Hur förklarar du annars showen?
Vi slog på reservgeneratorn.
Vadå?
Undertexter: Borgir Ahlström