Vsako bitje rado prepeva pod prho in v samodrču.
Sem nevarno bitje!
Nastop pred množico vzbuja druge občutke.
-Po navadi vzhičenje in pogum… -Zmorem.
-Skrajno samozavest. -To zmorem samo jaz.
-In nesamozavest. -Ne bo šlo.
Vznemirjenje ob tem, da veš, da bo nastop fantastičen uspeh.
Obožujejo me! Stojijo in tepejo dlani.
-Ali kolosalna polomija. -Preminilo bom.
Nastop je čustveno tveganje, saj je lahko polomija.
Tiste, ki tvegajo in so ranljivost pripravljeni pokazati na odru,
pa čakajo nezemeljske radosti.
Tu je naša krogla, rahlo se nagiba
in kroži okoli zvezde.
Življenju znamo dati pomen.
Ta je včasih čudaški.
Vemo pa, da obstajamo. Ne bomo vedno, zato si obujmo nožne površnike.
Veselje in žalost, pogum in strah.
Radovednost in jeza na nevarnem planetu. A to je še najmanj.
PO KNJIŽNI ZBIRKI NATHANA W PYLA
Lepa melodija!
-Si poklicna glasbenica? -Ne. Si čakalo, da me prestrašiš?
Včasih se pokažem podnevi in mladim bitjem pustim, da me zakopljejo v pesek.
Teža peska me pomirja.
-Zakaj igraš na plaži? -Redkokje mi ni nerodno igrati.
Ne zmorem nastopiti pred drugimi bitji.
Obe veva, da to ni res. Nadarjeno si.
Pokaži svoj talent na letni prireditvi v moji restavraciji.
Premislilo bom, ti pa ne kukaj.
Prav. Ampak če boš videlo koga kukati, je samo kukavica.
PREVIDNO
Tvoje naročilo. Se mi zdi.
Super, da delaš nove stvari.
Boš nocoj pokazalo skrite talente?
Gradbenik sem. Moj talent je preprečiti, da restavracija pade s pečine.
Povej kakšno tako šalo.
Moj cilj je, da bitja vsak obrat delijo svoje talente z nami.
-Pomagam le zaradi brezplačnega zajtrka. -Si boš že premislilo.
Zakaj jaz ne dobim brezplačnega zajtrka?
-Zakaj vztraja, da bitja pokažejo talente? -Tako je, odkar ga poznam.
Dokazati hoče, da sem žonglerka.
Saj si.
-Vidiš? -Za las.
Mogoče nekatera bitja nimajo talenta.
Mogoče. Tvoj talent gotovo ni izdelovanje praporjev.
POKAŽITE ODVEČNE TALENTE
Meni je všeč.
-Živjo! Moja najljubša življenjedajalka. -Saj sem edina.
-Oprosti, mračno je zvenelo. -Smejalo bi se, če bi te slišalo.
Pa ni, ker je preminilo.
Ojej, žal mi je.
Tega je že več obratov. Tako nama je laže.
Nič ne sodim.
Zadnje čase pogosto premišljujem o njej.
Čutim, da ji to dolgujem.
In tebi, da nastopim za druga bitja.
To je vedno hotelo. Gotovo ti privošči tudi zdaj.
Da osrečuješ druga bitja.
Nočem vaju znova razočarati. Dobilo sem to vabilo za nastop talentov.
-Se ti zdi to znamenje? -Kje si dobilo vabilo?
Iz peska se je pojavilo bitje in mi ga dalo.
To je najmočnejše znamenje, kar jih je.
Tako boš preobremenilo sistem.
Moja restavracija je, znam priključiti kable.
Ne skrbi, popravilo bom.
Ni me skrbelo.
To damo sem. To je narobe. Popravimo. Tudi to je narobe.
Tako. Tako se to dela.
Nevarno se mi zdi.
-Upam, da se je brezplačni zajtrk splačal. -Narobe si priklopilo elektriko.
Vajino nesodelovanje je našo predstavo pahnilo v temo.
Prosim, da takoj popravita.
-Popravilo sem. -Vtikalo se je.
Sodelujta, ali pa pojdita delat drugam.
Nadarjeni sta. Se bosta že znašli.
-Vodenje je moja identiteta. -Ne delam tu.
Res je. Lahko te premestim.
-Ne. Skrivnost razpoke mi daje smisel. -Ne zanima me.
-Noro. -O, Luma. Tako se ne da delati.
Kako naj imamo predstavo brez elektrike?
Ni problem. Vklopila bomo agregat.
Agregat imamo? Zakaj si ju poslal popravit glavno napajanje?
Itak ga moram popraviti.
To je priložnost, da sodelujeta.
-Sta pravi bitji za to? -Ugotovili bova.
POKAŽI SVOJ TALENT
-Poslušalo si moj nasvet! -Nehaj to početi.
Veselo sem, da boš delilo svoj talent. Naslov tvoje točke?
Ne vem še.
Zanimiv naslov, logičen.
Ne, hočem reči…
Nekatera bitja me imajo za vodnika.
Vem, da znam biti nadležno,
ampak rad porinem bitje v pravo smer.
Upam, da ne čez to pečino.
-Res me je treba poriniti, kaj? -Tako kot vsako. Začniva.
-Nisem vedelo za ta prostor. -Na načrtih sem ga videlo.
Jasno.
-Oprosti. Ta kraj pozam bolje od tebe. -Ne pomagaš, je pa res.
-Obetavno zgleda. -Dobro. Veselim se naloge.
Obojestransko je. Naprava dela.
Slediva črti do njegovega vira.
-Zahvaljujem, da mi končno pomagaš. -Zaradi tvoje pomoči sva v tej godlji.
Same mračne razpoke.
-Opraviva že. -Tega ni v načrtih.
-Prideš? -Radovedno sem.
Prevara. Bojiš se.
Res je. Moje delo je izogniti se nevarnosti, ne riniti vanjo.
Če grem jaz lahko v globel, greš lahko tudi ti.
Prav.
Prav, zmoglo bom.
Tepček.
Kaj delava tu?
Nekdo te mora poriniti na oder, zato bom izostrilo tvoje sposobnosti.
Pri naslednjih nalogah se boš naučilo prijemov za nastop pred množico.
Pomiti moraš vse krožnike. Nič ne sme ostati na njih.
Kaj ima to z nastopom?
Vse!
Dovolj klepetanja. Jed moram naložiti na krožnik, preden se prekuha.
Brezplačna hrana.
Pazi na ostanke hrane. Prhaj.
-Ne razumem. -Jaz tudi ne.
Zberi se.
Malo preveč prhanja.
Tvoja druga naloga je prenašanje natakarjevih naročil kuharju.
Pri tem je nemogoče zamočiti.
Škrobni kupček v skledi s tablico kočolade na vrhu. Ogabno.
Ne sodimo bitij zaradi čudnih prehrambnih navad.
Pa glasneje povej.
-Nerodno mi je. -Sram je eden izmed temeljev uspeha.
Skleda listja. Brez omake.
Vživi se. Naj zveni, kot da bo bitje preminilo, če ga ne dobi.
Vroče oljne čompe. Ekstra vroče?
Prav, ta je tudi mene zmedel. Ampak, bravo!
Nanizane testeninske krpice.
Spust je bil nevaren, kot sem pričakovalo.
Čudovito.
Občudovanje kamnov naju ne bo pripeljalo v Previdno.
Nenavadno težko ga je dvigniti.
Majhen, a težak.
Pazi!
Prav sem imelo. Skoraj sem preminilo.
-Krvna črpalka je ponorela. -Grozljivo je bilo.
In ne moreva več nazaj v tisto smer.
Potem morava slediti kablu v neznano.
Sicer bova preminili.
Nisem se še tako prestrašilo, a hkrati počutilo tako živo.
Žalostno, a se strinjam.
Želim si, da bi se bitja počutila živa brez srečanja s smrtjo.
-To pomeni, da smo nesrečna? -Morda je to, da naju je skoraj zmečkalo.
Priznam, da se včasih slepim glede čustev.
Včasih sem krhko kot stavbe, ki jih preučujem.
Včasih se mi zdi, da vse počnem samodejno in ne odločam samo.
Restavracijo postavljam pred svoje želje in potrebe.
Hecno, vzgajajo nas, da smo odkrita do drugih, do sebe pa ne.
Res je. Stoletja so nas vzgajali, da cenimo odkritost do drugih
na škodo odkritosti do sebe. Kakšne so tvoje želje in potrebe?
Ne vem več. Vem pa, da nisem izpolnjeno.
Očitno sva obe zašli v slepo ulico.
Slepa ulica je zid, ki ga moraš preplezati.
Tvoja tretja naloga je streči jedi na krožnikih, ki si jih očistilo.
Ne bom ti povedalo, kaj je katero naročilo.
Naročilo boš moralo zapeti. Podobno bo nastopu.
Težko bo. Vendar bom poskusilo.
Imam naročilo za…
Katero je naročilo škrob s tablico kočolade?
-Jaz ne. -Jaz!
-Precej ogabna reč. -Ne sodi, dokler ne pokusiš.
Imam tudi ekstra vroče oljne čompe.
-Kaj pa je to? -Nimam pojma.
Moje. Bi katero pokusilo?
Zdaj me pa mika. Je katero naročilo…
-Slastno skledo listja? -Upam, da ti bo teknilo.
-Je s polivko? -Ne, preverilo sem.
Hvala. Alergično sem.
Pa nanizane testeninske krpice. No? Prosim, javi se.
To je zame.
Res? Hvala Lumi. Končno sem opravilo!
-Pripravljeno si. -Za nastop? Res?
Pripravljeno sem le za delo v Previdnem.
Prav, priznam, danes nam je manjkalo osebja.
Vendar mislim, da te je vaja pripravila na nastop.
Res manj trepetam pred petjem pod pritiskom.
-Pa nisi slabo pri pomivanju krožnikov. -Lahko bi bilo bolje.
Ljuba Luma, prelepi so.
Všeč so ti kamni, a?
Še ena mračna razpoka.
Menim, da je to delo intelektualno sposobnejšega bitja.
Bitja iz praznine?
-Ni dokaza za njihov obstoj. -Verjamem, da obstajajo.
Naprava gotovo spreminja energijo iz tega čudovitega monolita
in jo vodi v Previdno.
Kako jo vklopiva?
Nekaj kablov je odklopljenih iz odprtin na monolitu.
-Vklopiti jih morava. -Ta zviti gre sem.
-Kako bova vklopili zadnje? -Splezalo bom gor,
toda s kabli v rokah ne bom moglo.
-Daj mi nožne površnike. -Snamem si jih le za moje posebno bitje.
Bi rado opravilo to nalogo ali ne?
Izvoli.
-Je varnostni oprt? -Ne.
Ni tvoje delo izogibanje nevarnosti?
Moje delo vseeno zahteva nekaj nevarnosti.
Krasno ti gre.
Držim te. Uspelo ti bo.
-Uspelo ti je! -Rešilo si me. Zahvaljujem.
Tvoj dolžnik sem bilo.
To ni bila naprava, ne?
Moj talent je, da vse pokusim. Dajte mi kaj za pokusiti.
-Moji nožni površniki! -Pokusilo jih bom.
Resno?
Slano.
Ta nastop bo težko prekositi. A ti bo uspelo.
Pa saj ne boš nikogar razočaralo, če ti ne bo.
Na vrsti si.
O ne.
-O ne. -Moja ušesa!
Ne morem.
-V redu je. -Hočeš, da pokusim kitaro?
Greva!
Srhljivo.
-Prav si imelo. To je grozljivo. -Ja. Toda veliko odkrivava. Zemljevid.
Si v šoku?
Mogoče. Mislim, da sem našlo izhod. Pridi.
Na zemljevidu je še en predor. Ne vidim ga.
Očitno se res morava naučiti hoditi po zidu.
O, Luma, to je res noro. V oporo si bova in se spustili v jašek.
-Poslušam. -Nasloniva se s hrbtom in prepletiva roke.
Zajahali bova razpoko in hodili ritensko.
Med hojo se bova opirali na hrbet.
Močneje stopi.
Nisem se še počutilo tako živo.
Korakaj.
Oprosti, da sem te sililo na oder.
Moj neuspeh ni posledica tvojih prijaznih in nenavadnih naukov.
Rado spodbujam bitja. Ampak včasih silim premočno.
Ne, to bi naredila moja partnerka.
Želela je, da delim talent z drugimi.
-Menila je, da jih bom osrečilo. -Modra partnerka.
Res je bila. Ko je preminila,
sem poskusilo nastopiti v potomčevem razredu.
Potomec je bil tako navdušen,
da je prijateljem rekel, da bom čudovito.
-Pa nisi bilo? -Mlada bitja sem spravilo v jok.
Kako?
Zapelo sem pesem o žvercah, ki jedo druge žverce.
Hotelo sem, da je poučno.
Zaradi izbire te pesmi si edinstveno. Dvomim, da bi jo izbralo drugo bitje.
Morda je bilo neprimerno za občinstvo, a jih je ganilo.
Sem staro, živahno, čudovito bitje.
Veliko sem doživelo. Nekaj pa me še vedno preseneča.
Kako se razlikujemo med sabo.
Vsak obrat pripravim predstavo, da bi pokazalo lepoto v razlikah.
Vsako leto doživim kaj novega.
Ko sem zakopano v pesek poslušalo tvojo pesem,
sem se počutilo kot list v sapi, ki počasi pleše v noči.
Tako se še nisem počutilo. Ta občutek sem hotelo ujeti
in ga v Previdnem deliti s prijatelji. Upam, da razumeš.
Ja. Pomagalo si mi, da se približam tej sposobnosti deljenja.
Hočem poskusiti znova. Z vsakim neuspehom je teže.
Razočaralo sem partnerja in potomca in zdaj tebe.
Ne morem nastopiti pred drugimi.
Že ves čas nastopaš zame.
Najbrž res.
Zame tudi, prijatelj.
Lahko klepetata drugje?
-Oprosti. -Trenutek.
Pred mano ti ni nerodno nastopati. Na odru ti bom pomagalo.
Pri nastopu, ki bo množice popeljal v praznino.
Kaj imaš v mislih?
-Pasti bova morali. -Bo bolelo?
-Verjetno, a druge ni. Ena, dve, tri. -Čakaj, nisem se strinjalo.
Nemogoče, da še nisva preminili.
Ne vem, koliko še lahko zdržim.
Ne poslušaj glasu v glavi. Opravili sva nalogo in bova prišli ven.
Midva. Uspelo nama bo.
Zahvaljujem. Ta nekoristni zemljevid morda kaže izhod.
Si že kdaj videlo kaj takega?
To so videla redka. Najbrž so prastare risbe.
-Potem jih bom preučilo. -Zelo daleč sva prišli.
Ja. Skoraj doma sva. Pojdiva.
Uspelo nama je.
-Srhljiv dan, a tudi poučen. -Res je.
Veliko sva odkrili. Tudi o sebi.
Življenje imava bolj pod nadzorom, kot sva mislili.
Morda le, ko zreva v oči nevarnosti.
Greva?
Ja. Uspešno pustolovščino proslaviva
s predstavo, kjer bitja počnejo čudne stvari.
Osupljivo!
-Hvala. -Fantastično!
Osupljiva predstava. Pripravljeno?
Ja.
Vem, da si.
-Kaj? -Ubogaj me.
Vašim ušesom in krvnim črpalkam
z veseljem predstavljam talent svojega novega prijatelja.
Prosim, zaploskajte Ne vem še.
Ko boš.
Nikoli se ne počutim tako dobro, ko igram pred drugimi.
Najrajši imam enega poslušalca.
Zaradi pritiska imam tremo.
Ko sem izgubilo svojo drugo polovico, sem mislilo, da je moje glasbe konec.
To, da te ni, ne pomeni, da nisi ob meni.
Tvoj glas me bo vedno vodil.
Igram glasno, da boš slišalo, da se pred množico ne bojim.
Ker tega ne počnem samo.
-Radi te imamo! -Čudovito!
-Sijajno. -Lepo!
-Ponosno sem nate. -Hvala, ker si verjelo vame.
Tudi druga življenjedajalka bi bila ponosna nate. Če ne bi preminila.
Opraviti moraš še dvoje, da bi končalo svojo pot.
Pospraviti moraš z miz in počistiti stranišča.
-Ne bom. -Moralo sem poskusiti.
Sta uredili težavo?
Kako to misliš? Seveda sva. Sicer predstave ne bi bilo.
Agregat smo uporabila.
Kaj?
Prevedla Lorena Dobrila