Alle væsener nyder at synge i badet eller alene i deres rullemaskine.
Jeg er et farligt væsen
Men at optræde foran et stort publikum kan vække andre følelser...
Typisk en ekstatisk cyklus af mod...
Jeg kan godt.
...overdreven selvtillid...
Jeg er den eneste, der kan det.
...og forlegenhed.
Jeg kan ikke.
Spændingen ved at gå på scenen
ligger i at vide, at optrædenen kan blive en stor succes.
De elsker mig! De står og klasker deres hænder.
Eller en stor fiasko.
Det føles som at dø.
At optræde for et publikum er en følelses- mæssig risiko, der kan ende katastrofalt.
Men for dem, der tør ignorere risikoen
og vise deres sårbarhed på scenen,
er der mulighed for ubegribelig glæde.
Her er vores planet Den hælder lidt
I kredsløb om en stjerne
Vi finder måder at give livet mening
De kan virke bizarre
Vi ved blot, at vi findes
Men det varer ikke længe Så det hjælper at tage fodrør på
Glæde og sorg, mod og frygt
Nysgerrighed og vrede På en planet fuld af farer
Og det bliver kun mærkeligere Fremover
BASERET PÅ NATHAN W. PYLES BOGSERIE
Wow, sikke en melodi.
Er du professionel musiker?
Nej. Ventede du blot på at kunne skræmme mig?
Jeg kommer her ind imellem
og lader de unge begrave mig i sandet.
Jeg finder sandets vægt afslappende.
Hvorfor spiller du på stranden?
Det er et af få steder, jeg har det godt med at spille,
fordi jeg ikke er i stand til at optræde foran andre.
Det har vi jo lige set ikke er sandt. Du er dygtig.
Hvad med at vise, hvad du kan, ved min restaurants talentshow?
Holder du op med at lure, hvis jeg overvejer det?
Ja. Men hvis du ser nogen lure, er det bare en lurendrejer.
FORSIGTIG NU
Her er din ordre. Tror jeg nok.
Jeg er vild med at se dig prøve nye ting.
Skal du vise nogle skjulte talenter i aften?
Jeg er bygningsingeniør.
Mit talent er at forhindre, at din restaurant falder ned fra klippen.
Ja, fortæl den slags vittigheder.
Det er mit mål hver omdrejning
at få et nyt væsen til at dele sine evner med os.
Jeg hjælper kun til, fordi du giver gratis morgenmad.
Du skal nok blive overtalt.
Hvorfor får jeg ikke gratis morgenmad?
Hvorfor insisterer de på, at væsener skal vise deres talenter?
Sådan har de været, siden jeg mødte dem.
De prøver konstant at bevise, at jeg er jonglør.
Det er du også.
-Se selv. -Så tæt på.
Måske har nogle væsener ikke et talent at dele.
Måske. Hvis du har et, er det tydeligvis ikke at lave bannere.
VIS OS DINE OVERFLØDIGE TALENTER-SHOW
Jeg synes, det er sødt.
Hej. Det er jo min yndlingslivskænker.
Jeg er din eneste livskænker.
Undskyld. Det lød vredere, end det var ment.
Jeg tror, de ville have leet, hvis de var her.
Og som du påpeger, er de her ikke, fordi de er døde.
Øv. Det er jeg ked af at høre.
Det er mange omdrejninger siden. Sådan bearbejder vi det.
Jeg dømmer ikke.
Jeg har tænkt meget på dem på det seneste, og...
...jeg føler, at jeg skylder dem
og dig at forsøge at optræde for andre væsener.
Det ville de gerne have. Jeg ved, de ville ønske, du prøvede igen.
De tænkte, at det ville gøre væsener glade.
Jeg vil ikke svigte jer begge igen.
Jeg har fået en invitation til at optræde til et talentshow.
Tror du, det er et tegn?
Hvor fik du den invitation?
En sandkryber kom op af sandet og gav mig den.
Det er nok det tydeligste tegn, du kan få.
Du overbelaster hele systemet, hvis du gør det sådan.
Du skal ikke belære mig om, hvordan man styrer scenelyset på min restaurant.
Bare rolig. Jeg ordner dit rod.
Jeg var ikke bekymret.
Den der. Det er forkert. Ordn det, og det er også forkert.
Sådan. Sådan skal det gøres.
Det ser ikke sikkert ud.
Jeg håber, det var gratis morgenmad værd at ødelægge showet.
Hvis du ikke havde trukket strømmen forkert, var det ikke sket.
Det lader til, at jeres mangel på samarbejde har mørkelagt vores talentshow.
I må ordne det med det samme.
-Jeg ordnede fejlen. -De lavede mit om.
Enten samarbejder I, eller også arbejder I et andet sted.
I er begge talentfulde væsener.
I skal nok finde ud af det.
At være bestyrer er min identitet.
Jeg arbejder her ikke.
Det er sandt. Jeg kan altid få dig sendt et andet sted hen.
Nej. Sprækkens mysterium giver mit liv mening.
Der er meget at forholde sig til.
-Altid en kamp. -Du milde. Jeg kan ikke arbejde sådan her.
Hvordan holder vi talentshow uden strøm?
Intet problem. Vi kan tænde for nødgeneratoren i mit hus.
Er der en nødgenerator? Hvorfor sendte du dem så hen for at ordne hovedstrømmen?
Det skal jo ordnes på et tidspunkt.
Og de får mulighed for at lære at samarbejde.
Er de de rette væsener til det?
Det finder vi ud af.
TALENTSHOW!
-Du fulgte mit råd! -Lad være med det der.
Dejligt, du vil dele dit talent. Hvad hedder din optræden?
Det ved jeg ikke endnu.
Interessant navn. Man kan relatere til det.
Nej. Jeg mener, jeg...
Nogle væsener her kalder mig guiden.
Jeg kan være lidt anmassende, men hvis jeg får muligheden,
kan jeg godt lide at skubbe et væsen den rette vej.
Forhåbentlig er det ikke ud over klippen.
Jeg har brug for et skub, ikke?
Det har vi alle engang imellem. Lad os komme i gang.
Jeg anede ikke, det her rum fandtes.
Jeg har set det på en plantegning engang.
Selvfølgelig har du det.
Beklager, men jeg ved meget mere om det her sted, end du gør.
Ubrugeligt, men teknisk set korrekt.
Det her ser lovende ud.
Godt. Jeg glæder mig til at fuldføre den her opgave.
I lige måde. Det her apparat lader til at virke.
Vi må følge ledningen til kilden.
Taknemmelighed, fordi du hjælper.
Lad mig minde dig om, at det var din hjælp, der bragte os i den her situation.
Hvad er det for et sted og de mørke sprækker?
-Lad os få det overstået. -Det var ikke på plantegningen.
-Kommer du? -Jeg er nysgerrig.
Løgn. Du er bange.
Løgn anerkendt. Mit job er at forhindre farer, ikke at opsøge dem.
Hvis jeg kan kravle ned i afgrunden, kan du også.
Okay.
Jeg kan godt.
Fjollehoved.
Hvad laver vi her?
Jeg giver dig skubbet, du skal bruge for at optræde i aften
ved at skærpe nogle vigtige evner.
De følgende opgaver lærer dig de nødvendige ting,
så du kan optræde foran et publikum.
Først skal du spule alle tallerkenerne helt rene. Ingen rester overhovedet.
Hvad... Hvad har det med at optræde at gøre?
Alt! Mmm.
Mindre snak, mere opvask.
Det her måltid skal anrettes, før det får for meget.
Mmm, gratis mad.
Fokuser på madresterne. Vær strålen.
Jeg forstår det ikke.
Heller ikke jeg.
Fokuser. Fokuser.
Lidt for meget spuling.
Din anden opgave er at læse kundernes ordre for kokken,
når tjeneren kommer med dem.
Det er umuligt at gøre forkert.
Jeg skal bruge en skål stivelse med kokossnask. Klamt.
Vi dømmer ikke væsener for deres mærkelige madønsker.
STIVELSE
Og tal højt.
Det her er ydmygende.
Ydmygelse er et skridt på vejen til succes.
Bladskål. Uden sovs.
Vis, du mener det.
Få det til at lyde, som om væsenet ville dø uden sin bladskål.
Varmestegte kartofler. Med ekstra varme?
Den forvirrer også mig, men godt gået.
Pastastak med fyld i lag
Den tur var lige så faretruende, som jeg forventede.
Wow. Utroligt.
Ja, men at beundre sten får os ikke hurtigere tilbage til Forsigtig Nu.
Mærkeligt, så svær den er at løfte fra jorden.
Så lille og alligevel så tung. Spøjst.
Pas på!
Jeg havde ret. Jeg var lige ved at dø.
Min blodpumpe ræser derudaf.
Det var skræmmende!
Og det bliver det ved med at være, for vi kan ikke komme tilbage.
Så må vi følge den her ledning ind i det ukendte.
Ellers dør vi.
Jeg har aldrig været så bange, men jeg føler mig mere levende end nogensinde.
Det er trist, men jeg er enig.
Gid væsener kunne føle sig levende uden at skulle lege med døden.
Betyder det, at vi er ulykkelige?
Måske er det, fordi vi næsten blev kvast,
men jeg indrømmer, at jeg nogle gange lyver for mig selv om mine følelser.
Nogle gange føler jeg mig lige så ustabil som bygningerne, jeg undersøger.
Jeg kan godt føle mig som en robot,
der ikke selv tager beslutninger.
Jeg sætter altid restauranten og arbejde foran mine egne lyster og behov.
Det er spøjst, at vi opdrages til at være ærlige over for andre væsener,
men har så svært ved at være det over for os selv.
Ja. Væsener har i generationer prioriteret ærlighed over for andre
på bekostning af ærlighed over for dem selv.
Hvilke ønsker og behov har du?
Jeg ved det ikke længere, men jeg ved, at jeg ikke er tilfreds.
Vi har vist begge ramt en mur i vores liv.
Mure er blot gulve, man ikke har lært at gå på endnu.
Tredje opgave er at servere bestillingerne på de tallerkener, du vaskede op.
Men jeg siger ikke, hvem der har bestilt hvad,
så du må synge bestillingerne til dem for at finde ud af det. En slags optræden.
Det virker lidt vildt, men jeg skal prøve.
Jeg har en bestilling til...
Hvem har bestilt en skål stivelse med kokossnask?
-Det er ikke min. -Det har jeg bestilt.
Det er ret klamt
Smag det, før du sviner det til.
Så har vi varmestegte kartofler Med ekstra varme
Hvordan fungerer det?
Aner det ikke
Det var min. Vil nogen smage?
Nu er jeg lidt fristet Har nogen bestilt en...
Lækker bladskål?
Værsgo. Jeg håber, du kan lide den
Er der sovs på?
Jeg har tjekket to gange, nej
Tak. Jeg er allergisk.
Og en pastastak med fyld i lag
Ingen? Råb gerne op.
Den er til mig.
Er den? Lorbskelov.
Nu er jeg endelig færdig
Du er klar.
Tror du virkelig, jeg kan optræde til showet?
Jeg føler mig kun klar til at arbejde i Forsigtig Nu.
Hør her, jeg ville lyve, hvis jeg sagde, vi ikke manglede personale
og havde brug for hjælp i dag,
men jeg tror, træningen også har forberedt dig på din optræden.
Jeg føler mig måske lidt mere tryg ved at synge under pres.
Du er heller ikke dårlig til at vaske tallerkener.
Men du kunne være bedre.
Du milde, de er smukke.
Du er virkelig vild med sten, hvad?
Endnu en mørk sprække.
Det her er nok et intellektuelt overlegent væsens værk.
Såsom rumvæsener?
Der findes ingen beviser på rumvæseners eksistens.
Jeg håber, de findes.
Denne væsenskabte maskine må konvertere energi fra denne smukke monolit
og sende den til Forsigtig Nu.
Hvordan får vi gang i den igen?
Nogle af ledningerne lader til at være hevet ud
af deres stik i monolitten.
Vi må finde en måde at sætte dem i igen.
Den krøllede skal herind.
Hvordan forbinder vi de sidste?
Jeg kan prøve at kravle derop,
men jeg tror ikke, jeg kan, mens jeg holder ledningerne.
Giv mig dine fodrør.
Jeg tager kun mine fodrør af for særlige væsener.
Vil du fuldføre opgaven eller ej?
Sådan.
Er det en sikkerhedsline?
Nej.
Jeg troede, dit job var at forhindre fare.
Jeg er ved at lære, at lidt fare er uundgåeligt i mit job.
Sådan! Godt gået.
Jeg har dig. Du kan godt.
-Du gjorde det! -Du reddede mig. Taknemmelighed.
Jeg skyldte dig en.
Det var ikke en maskine, vel?
Jeg kan smage alt. Giv mig noget at smage.
Mine fodrør!
Jeg smager på dem.
Seriøst? Åh.
Mmm? Salt.
Den bliver svær at efterfølge.
Men du skal nok klare det.
Og hvis du ikke gør, er der ikke nogen, der bliver skuffede.
Så er det dig, min ven.
Åh nej.
Mine ører!
Jeg... Jeg kan ikke.
Det gør ikke noget.
Skal jeg smage på din guitar?
Lad os komme ud herfra.
Det er uhyggeligt.
Du havde ret. Det her er skræmmende.
Ja. Men vi opdager så meget. Såsom det her kort.
Er du chokeret?
Måske. Men jeg tror, jeg har fundet en udvej. Følg mig.
Ifølge kortet er der en anden tunnel, men jeg kan ikke se den.
Mure er virkelig bare gulve, vi ikke har lært at gå på endnu.
Du milde, det er vildt.
Vi må støtte hinanden
for at kunne kravle ned i den skakt.
-Jeg lytter. -Vend ryggen mod min
og flet arme med mig.
Vi skræver over hullet og går baglæns en fod ad gangen
og bruger ryggene som støtte, mens vi går ned til bunden.
Træd hårdere.
Jeg har aldrig følt mig så i live.
Træd.
Undskyld, jeg pressede dig til at optræde.
Min fiasko har ikke noget at gøre med dine venlige og uortodokse læremetoder.
Jeg kan godt lide at skubbe væsener,
men ind imellem presser jeg nok for hårdt.
Nej, nej. Det er netop, hvad min partner ville have gjort.
De ville have, jeg skulle dele mit talent med andre.
-De mente, jeg kunne gøre andre glade. -Det lyder som en klog partner.
Det var det. Efter de døde,
prøvede jeg at efterkomme ønsket ved at optræde for mit afkoms klasse.
Mit afkom var så spændt
og fortalte alle deres venner, hvor fantastisk det ville blive.
Jeg formoder, du ikke var fantastisk.
Jeg fik alle de unge væsener til at græde.
Hvordan?
Jeg sang "Skabninger spiser skabninger, der spiser skabninger."
Jeg prøvede at være pædagogisk.
At du valgte den sang gør dig unik.
Jeg tvivler på, at andre væsener ville have valgt den.
Den var måske lidt upassende til det publikum,
men den rørte dem til tårer.
Jeg er et gammelt, livligt, smukt væsen.
Jeg har set meget i mit liv,
men der er én ting, der bliver ved med at overraske mig.
Og det er, hvor forskellige vi alle sammen er.
Jeg laver det her show hver omdrejning for at fejre skønheden i de forskelle.
Hvert år ser jeg noget, jeg aldrig har set før.
Og da jeg var begravet i sandet og hørte din sang,
følte jeg mig som et blad i vinden, der langsomt dansede i natten.
Det har jeg aldrig prøvet før.
Jeg ville gerne fange den følelse i en flaske
og dele den med vores venner her i Forsigtig Nu.
Jeg håber, du forstår det.
Det gør jeg. Du hjalp mig med at komme tættere på at kunne dele.
Jeg vil gerne prøve igen. Det bliver sværere for hver fiasko.
Jeg svigtede min partner og mit afkom. Og nu har jeg svigtet dig.
Jeg kan bare ikke optræde foran andre væsener.
Du har optrådt for mig hele tiden.
Ja, det har jeg vel.
Og... Og også for mig, makker.
Ville I have noget imod at holde den peptalk udenfor?
Undskyld.
Et øjeblik.
Det lader til, at du har det fint med at optræde for mig.
Måske kan jeg hjælpe dig på scenen
med at fremføre noget, der sender publikum ud i verdensrummet.
Hvad tænker du på?
-Vi bliver nødt til at falde. -Kommer det til at gøre ondt?
Formentlig, men vi er nødt til det.
-Okay, en, to, tre, nu! -Vent. Jeg har ikke sagt ja!
Det er mærkeligt, vi ikke er døde endnu.
Jeg ved ikke, hvor meget mere jeg kan klare.
Lyt ikke til den stemme i dit hoved.
Vi har fuldført vores opgave og kommer ud herfra.
Du og jeg. Vi kan godt.
Taknemmelighed. Jeg tror, det her uhjælpsomme kort viser udgangen denne vej.
Har du nogensinde set noget lignende?
Det har ikke mange væsener. Det kan være nogle af de tidligste væsentegninger.
Dem studerer jeg senere.
Utroligt, hvor langt vi er kommet.
Ja. Vi er næsten hjemme. Lad os fortsætte.
Vi klarede det.
Det var skræmmende, men også tilfredsstillende.
Ja, det var.
Der er så meget at opdage derude. Også om os selv.
Såsom at bevise, at man kan styre sit liv mere, end man tror.
Dog måske kun, når man ser døden i øjnene.
Skal vi?
Ja. Lad os nyde vores vellykkede eventyr
ved at se væsener gøre mærkelige ting på en scene.
Fantastisk!
-Tak. -Det var fremragende!
Forrygende optræden, kære.
Er du klar?
Det er jeg.
Det ved jeg, du er.
-Åh! Hvad? -Bare følg mig.
Det er mig en stor glæde at præsentere jeres ører
og blodpumper for min nye vens musikalske talent.
Giv en stor hånd til Det Ved Jeg Ikke Endnu.
Når du er klar.
Jeg har det aldrig godt Når jeg optræder for væsener
Jeg er bedst foran et solopublikum
Presset gør Min blodpumpe ustabil
Siden jeg mistede min bedre halvdel Troede jeg de musikalske dage var talte
Bare fordi du ikke er her Betyder det ikke du ikke er hos mig
Din stemme Vil altid være min kammertone
Jeg spiller højt så du kan høre At jeg ikke er bange foran publikum
For jeg ved jeg ikke er alene
-Ja! Vi elsker dig! -Det var mageløst.
-Det var fantastisk. -Smukt!
Jeg er så stolt af dig.
Tak, fordi du troede på mig.
Den anden livskænker ville også være stolt. Altså, hvis de ikke var død.
Der er to ting til, du skal gøre for at færdiggøre din rejse.
Du skal rydde alle bordene af og gøre toiletterne rent.
-Det gør jeg ikke. -Det var et forsøg værd.
Nå, løste I problemet?
Hvad mener du? Selvfølgelig. Hvordan skulle showet ellers kunne køre?
Vi tændte for nødgeneratoren.
Hvad?
Tekster af: Simon Boertmann Brüel