Bytosti rády zpívají ve sprše nebo ve svém pojíždědle.
Jsem nebezpečná!
Ale velké publikum vyvolá další pocity.
Obvykle bláznivou kuráž.
Já na to mám.
Extrémní sebedůvěru.
Jedině já na to mám!
A pochybnosti.
Nemám na to.
Vzrušení z vystoupení spočívá ve vědomí, že může jít o triumf.
Zbožňují mě! Stojí a plácají rukama!
Ale i propadák.
Já snad zahynu.
Publikum znamená riziko emoční pohromy.
Ale pokud bytost to riziko přijme a jde na jevišti s kůží na trh,
možná ji čeká radost bez hranic.
Naše Koule, nakloněná,
hvězdu obíhá.
Snaha životu smysl dát
někdy zvláštně končívá.
Víme jen to, že tady jsme.
A to ne navěky, tak navleč chodidlotrubky.
Žal a radost, strach a odvaha,
zvědavost a vztek na planetě, co nebezpečím děsí tě
a čím dál podivnější se zdá.
DIVNÁ PLANETA
AUTOR PŘEDLOHY NATHAN W. PYLE
To je mi melodie!
Jste profesionální hudebník?
Ne. Vy jste tady čekala, jen abyste mě vyděsila?
Občas sem během dne přijdu
a nechám se mladými zahrabat do písku.
Jeho tíha mě totiž uklidňuje.
Proč hrajete na pláži?
Je to jedno z mála míst, kde mi to nedělá problém.
Nedokážu totiž hrát před bytostmi.
Právě jsme obě viděly, že to tak není. Máte talent.
Co takhle předvést se na výroční soutěži v mé restauraci?
Když to zvážím, přestanete se tady plížit?
Ano, ale kdyby se objevil někdo podobný, je to jen spoluplížil.
POZOR
Vaše objednávka. Myslím.
Super, že zkoušíš něco nového.
Předvedeš večer nějaký skrytý talent?
Jsem konstruktér.
Nejlíp umím chránit Pozor před zřícením.
Takové vtipy se budou líbit.
Každý oběh mám za cíl najít bytost, co se s námi podělí o svůj dar.
Pomáhám ti jen kvůli snídani zdarma.
Jednou zmoudříš.
Kde je moje snídaně zdarma?
Proč tak trvá na tom předvádění talentů?
Taková je, co ji znám. Neustále se snaží dokázat, že žongluju.
Však ano.
- Vidíš? - Už jsi blízko.
Někteří možná žádný talent nemají.
Možná. Pokud nějaké máš, tvorba transparentů k nim zjevně nepatří.
PŘEHLÍDKA ZBYTEČNÝCH TALENTŮ
Mně připadá roztomilý.
Ahoj! Můj oblíbený životodárce.
No, spíš tvůj jediný.
Promiň, to vyznělo moc depresivně.
Kdyby žila, nejspíš by se smála.
A jak jsi řekla, není tu, protože zahynula.
Ajaj. To mě mrzí.
Je to už mnoho oběhů. Takhle se s tím vyrovnáváme.
Já to neodsoudím.
Poslední dobou na ni hodně myslím
a mám pocit, že jí i tobě dlužím pokus o vystoupení před cizími bytostmi.
To si vždycky přála. Určitě by chtěla, abys to zkusila.
Věřila, že to druhým přinese radost.
Nechci vás oba zase zklamat.
Ale dostala jsem pozvánku na přehlídku talentů.
Že by znamení?
Odkud přesně tu pozvánku máš?
Od plížilky vynořené z písku na pláži.
Jasnější znamení už asi nedostaneš.
Takhle celou sestavu přetížíš.
Neraď mi, jak mám zařídit naše vlastní osvětlení.
Bez obav, spravím ti to.
Nemám obavy.
Tohle sem, to je špatně, takže opravit. A tohle je taky špatně.
- A je to. Tak se to dělá. - To nevypadá zrovna spolehlivě.
Snad ta snídaně za zkažení večera stála.
Kdybys nenavedla proud špatně, nestalo by se to.
Vaše problémy s týmovou prací zřejmě uvrhly naši přehlídku do temnoty.
Musíte to okamžitě napravit.
- Snaha byla. - Předělal mi to.
Buď spolupracujte, nebo pracujte jinde.
Oba jste nadané bytosti.
Něco vymyslíte.
- Má práce je mou identitou. - Já tu nedělám.
- Ano, můžu tě snadno nechat nahradit. - Ne, záhada rokle je smyslem mého života!
To by chtělo rozebrat.
- Život je dřina. - Takhle to dál nejde.
Jak uspořádáme tu přehlídku bez proudu?
Žádný problém, zapneme záložní generátor v domě.
Máme záložní? Proč jste je poslala opravovat ten hlavní?
Stejně by to časem bylo potřeba.
A je to pro ně příležitost naučit se spolupráci.
A jsou to na to ti praví?
To se ukáže.
PŘEHLÍDKA TALENTŮ!
- Poslechla jste mě! - Tohle už mi nedělejte.
Mám velkou radost, že se předvedete. Jak to vystoupení nazvete?
Ještě nevím.
Zajímavý název, ale úžasně univerzální.
Ne, tím jsem…
Víte, některé bytosti mě označují za rádce.
Někdy na to jdu moc zhurta, ale když to jde,
ráda druhé postrčím správným směrem.
Snad ne do té propasti.
Já potřebuju postrčit, že ano?
To občas každý. Tak pojďme na to.
O této místnosti jsem nevěděla.
- Já ji viděl na stavebních plánech. - Jak jinak.
Omluva, že to tady znám mnohem líp než ty.
To nepomáhá! I když je to fakt.
Tohle vypadá slibně.
Dobře. Těším se, že úkol dokončíme.
Já taky. Tento přístroj zřejmě funguje.
Pomocí kabelu najdeme zdroj.
Konečně pomáháš!
Už jsi zapomněl, že tohle řešíme kvůli tvé pomoci?
Proč tady všude musí být temné průrvy?
- Dokončeme to. - Tohle v plánech nebylo.
- Jdeš? - Jsem zvědavý.
To mi zní jako klam. Ty se bojíš.
Klam odhalen. Mám před nebezpečím chránit, ne se do něj vrhat.
Když tam dolů můžu slézt já, tak i ty.
Dobře.
Dobře, zvládnu to.
Hlupáčku.
Proč jsme tady?
Abych vás mohla postrčit k večernímu vystoupení
vybroušením potřebných dovedností.
Úkoly, co vám teď zadám, vás naučí vše nutné ke zpěvu před lidmi.
Nejdřív opláchnete všechny tyto talíře naprosto dočista, ať nezůstane ani drobek.
- Co to má společného s vystupováním? - Všechno.
Míň tlachat, víc umývat. Tohle musí na talíř, než to převařím.
Jé! Jídlo zdarma.
Zaměřte se na zbytky. Splyňte s hadicí.
Nechápu.
Já taky ne.
Soustřeďte se. Soustřeďte se.
Trochu to přeháníte s vodou.
Druhým úkolem je hlásit objednávky kuchaři,
poté co je obslužník přinese.
To se nedá pokazit.
Jednu misku škrobu posypanou kakaoplátem… No fuj.
Hej, tady bytosti za jejich podivné chutě nesoudíme.
ŠKROB
A mluvte nahlas.
Je mi trapně.
Pocit trapnosti patří k základům úspěchu.
Mísu listí. Bez omáčky.
Opřete se do toho.
Jako by ta bytost bez svého listí měla zahynout.
Sežehnuté zemáky. Extra žeh.
Dobře, tohle je matoucí i pro mě. Ale to bylo pěkné.
Vrstvená halda nudlí.
To byl teda riskantní sestup, přesně jak jsem čekal.
Nádhera.
Ano, ale obdivováním kamenů svůj návrat do Pozoru neurychlíme.
Zvláštní. Strašně těžko se zvedá.
Tak malý, a přitom tak těžký. Podivné.
Pozor!
Měl jsem pravdu, měl. Právě jsem málem zahynul.
- Moje krvepumpa běží jak o závod. - Měl jsem hrozný strach!
A pořád mám, protože se tudy zřejmě nevrátíme.
Tak musíme sledovat kabel dál do neznáma.
Jinak zahyneme.
Nikdy jsem se tak nebál, ale taky jsem nikdy nebyl tak plný života.
To je smutné, ale souhlasím.
Kéž by se bytosti cítily plné života i bez hrozby zahynutí.
Znamená to, že jsme nešťastní?
Snad za to může blízkost zahynutí,
ale přiznávám, že někdy sám sebe ohledně vlastních pocitů klamu.
Občas si připadám křehký jako stavby, co prověřuju.
Já mám občas pocit, že jsem jako robot
a vůbec nerozhoduju sama za sebe.
Stavím restauraci a práci před vlastní potřeby a přání.
Zvláštní, že jsme vychovaní k upřímnosti vůči druhým,
ale upřímnost k sobě samým je problém.
To ano, bytosti postupně začaly upřednostňovat upřímnost vůči ostatním
na úkor upřímnosti vůči sobě.
Jaké máš potřeby a přání?
Už vlastně ani nevím, ale tento život mě nenaplňuje.
Oba jsme zaseklí před jakousi hradbou.
Stačí přijít na to, jak ji překonat.
Třetím úkolem je servírovat stravu na talířích, co jste právě umyla.
Ale nebudu vám říkat, kdo si co objednal.
Musíte tedy objednávky hostům přezpívat. Půjde o něco jako vystoupení.
To je trochu přitažené za vlasy, ale zkusím to.
Nesu objednávku pro…
Chtěl někdo z vás misku škrobu a navrch kakaoplát?
- Já tedy ne. - To jsem chtěl já!
- Zní to hrozně. - Nesuďte, dokud nezkusíte.
Tak fajn. A jedny zemáky extra sežehnuté!
Co to má být?
I mě to mate.
Ty jsem chtěla já! Kdo je ochutná?
Teď mě to trochu láká. Objednal si někdo…
- Mísu listí? - Ať chutná vám, tady je, prosím.
- A omáčka? - Ani kapka, žádný strach.
Děkuju. Jsem alergický.
A halda nudlí, vrstvená.
Haló? Hlasitěji, prosím vás.
Ta je pro mě.
Vážně? Díky Louli.
Konečně splněno mám!
- Jste připravená. - Podle vás můžu vystupovat?
Cítím se připravená jen na práci v Pozoru.
No dobře, byl by klam, kdybych nepřiznala, že nám chyběl pár údů.
Ale myslím, že tohle zaškolení vás připravilo i na večer.
Asi mám aspoň větší jistotu ve zpěvu pod tlakem.
A taky nejste nejhorší v umývání talířů.
Ale ani nejlepší.
U Loule, to je krása.
Ty máš pro kameny slabost, co?
Další temná průrva.
Myslím si, že tohle je práce intelektuálně nadřazené bytosti.
Z vnějšoprázdna?
- Pro jejich existenci není důkaz. - Já v ni věřím.
Tento bytostmi stvořený přístroj přetváří energii z toho monolitu
a rozvádí ji do Pozoru.
Dobře, a jak ho znovu zapneme?
Vypadá to, že někdo odpojil kabely z portů v monolitu.
Musíme je nějak zapojit.
Tento patří sem.
Jak zapojíme ty zbývající?
Zkusím tam vylézt, ale s kabely v dlaních to asi nepůjde.
- Dej mi chodidlotrubky. - Ty si sundávám jen pro svoje nejbližší.
Chceš splnit úkol, nebo ne?
- Tak. - To má být záchranný postroj?
Ne.
Nemáš ochraňovat před nebezpečím?
Vidím, že trocha nebezpečí je v mé práci nutná.
Jde ti to skvěle!
Mám tě. Dokážeš to.
- Dokázala jsi to! - Zachránil jsi mě. Dík.
Mělas to u mě.
To nebyl ten stroj, že ne?
Já mám talent na ochutnávání. Co mám ochutnat?
Moje chodidlotrubky!
Ochutnám je.
Fakt.
Slané.
To bude těžké překonat.
Ale zvládnete to.
A i kdyby ne, tady nemáte koho zklamat.
Tak už, má milá.
To ne.
Ale ne.
Moje uši!
Nezvládnu to.
To nic.
Mám ochutnat vaši kytaru?
Zmizíme odsud.
Zlověstné.
Dobře, tohle fakt nahání strach.
Ano, ale taky toho hodně objevujeme. Třeba tuhle mapu.
Nejsi v šoku?
Možná, ale asi znám cestu ven. Za mnou.
Podle té mapy je tu další tunel, ale žádný nevidím.
Asi vážně stačí přijít na to, jak překonat hradbu.
To je šílenství.
Musíme se o sebe zapřít, jinak dolů nesestoupíme.
- Poslouchám. - Zády k sobě.
A teď se zahákneme rukama.
Tak překleneme průrvu a zapření zády krůček po krůčku sejdeme.
Zapři se pořádně!
Jsem tak plná života!
Krok.
Omluva, že jsem vás nutila vystupovat.
Moje selhání není odrazem vašich laskavých a neobvyklých metod.
Ráda bytosti postrkuju,
ale někdy možná až příliš silně.
Ne, přesně to by udělala má partnerka.
Chtěla, abych se o nadání dělila s ostatními.
- Prý by je to potěšilo. - Zjevně byla velmi moudrá.
To byla, a když zahynula,
chtěla jsem jí splnit přání zpěvem v potomkově třídě.
Můj potomek byl tak nadšený,
že všem kamarádům vyprávěl, jak budu úžasná.
A nebyla jste?
Všechny jsem rozplakala.
Jak to?
Písní o stvořeních, co snědla jiná, která snědla další.
Mělo to být poučné.
Volba téhle písně svědčí o vaší jedinečnosti.
Jiná bytost by ji asi nevybrala.
Možná nebyla pro dané publikum úplně nejvhodnější,
ale pohnula je až k slzám.
Podívejte, já jsem stará, čilá a krásná bytost.
Už jsem v životě viděla ledacos, a jedna věc mě neustále překvapuje.
Jak jedinečná každá bytost je.
Každý oběh pořádám tuto přehlídku na oslavu krásy našich rozdílů.
Pokaždé vidím něco, co jsem ještě neviděla.
A když jsem pohřbená v písku poslouchala vaši písničku,
připadala jsem si jako lístek pomalu tančící v nočním vánku.
Tak jsem se nikdy dřív necítila.
Chtěla jsem ten pocit zachytit
a podělit se o něj s přáteli v Pozoru.
Snad to chápete.
Ano. Pomohla jste mi přiblížit se schopnosti sdílet své umění.
Chci to zkusit znovu, ale s každým neúspěchem je to těžší.
Zklamala jsem partnerku a potomka a teď i vás.
Zkrátka neumím vystupovat před druhými.
Vždyť přede mnou celou dobu hrajete.
To je vlastně pravda.
A taky přede mnou.
Nevadilo by vám motivovat se venku?
Omluva.
Vteřinku.
Zdá se, že já vám ve vystupování nevadím.
Možná bych mohla na pódium s vámi.
Pomohla bych vám předvést něco, čím přenesete dav do vnějšoprázdna.
Co máte na mysli?
- Musíme spadnout. - Bude to bolet?
Nejspíš, ale musíme.
- Tři, dva, jedna! - Já nechci!
Je zázrak, že jsme zatím nezahynuli. O moc víc už nevydržím.
Neposlouchej ten hlásek.
Splnili jsme svůj úkol a dostaneme se odsud.
Ty a já. Zvládneme to.
Dík. Myslím, že tahle neužitečná mapa zobrazuje východ tímto směrem.
Už jsi něco takového někdy viděl?
To jen hrstka bytostí. Může jít o kresby našich nejdávnějších předků.
Pak je prostuduju.
- Úžasné, jaký pokrok jsme udělali. - Ano. Jsme skoro doma, pojďme.
Dokázali jsme to!
Dnešek byl strašidelný, ale i naplňující.
To tedy ano.
Ve světě čeká tolik zajímavých objevů. Dokonce i o nás samých.
Třeba že máš život v rukou pevněji, než myslíš.
Možná jen když mi hrozí zahynutí.
Můžeme?
Jo, oslavíme úspěch výpravy sledováním bytostí při zvláštních činnostech.
Bomba!
- Díky. - To bylo super!
Úžasný výkon, můj milý.
Připravená?
Ano.
Já vím, že ano.
- Copak? - Nechte se vést.
S velkou radostí představuji vašim uším
a vašim krvepumpám hudební nadání své nové přítelkyně.
Přivítejte prosím na pódiu, Ještě Nevím.
Do toho.
Já nemám slabost pro zpěv před publikem mnohohlavým.
Mám radši, když poslouchá jediná.
Z nervů mám v břiše mravenečky
a od ztráty drahé polovičky věřím, že jsem s hudbou skončila.
Ale i když nejsi vidět, vím, že pořád jsi tu se mnou.
V mých písních hlas tvůj stále zaznívá.
Věřím, že i ty slyšíš mé hraní. Dav už mi strach nenahání.
Protože tě po boku stále mám!
- Jsi skvělá! - To byla krása!
- Nádhera. - Krása!
Jsem na tebe hrozně hrdý.
Díky, žes ve mě věřil.
Druhá životodárkyně by byla taky hrdá. Kdyby teda nezahynula.
Tak jo, ještě musíte udělat dvě věci, abyste svou pouť dokončila.
Sklidit ze všech stolů a umýt všechny toalety.
- To tedy ne. - Za pokus to stálo.
Tak jste to vyřešili?
Proč se ptáš? No jistě. Jak jinak by se to mohlo konat?
- Zapnuli jsme záložní generátor. - Cože?
Překlad titulků: Růžena Svobodová