Коли істота міркує про неосяжність кулі,
то часто згадує, що сама вона - наче крихітна комашка.
Ці роздуми викликають
відчуття безпорадності.
Але невизначеність дарує й очікування великих можливостей.
Куля дарує істотам стільки шансів, що часто
вони недооцінюють її потенціал
і не розуміють, що, хоч один шанс здається нескінченно далеким,
інший значно ближче, ніж ми думаємо.
Ось наша куля З маленьким нахилом осі
Що обертається навколо зірки
Ми знаходимо сенс у житті
Хтось - у дуже дивних заняттях
Нам лише відомо, що ми існуємо
Але це довго не триватиме Тож краще взутися
Радість і смуток, відвага та страх
Допитливість і злість На планеті, де повно небезпеки
І звідси все здається Ще дивнішим
ЧУДЕРНАЦЬКА ПЛАНЕТА
ЗА МОТИВАМИ ЦИКЛУ КНИЖОК НАТАНА В. ПАЙЛА
ПРАЛЬНОМАТ
Що за...
Зазвичай я не встаю так рано.
Я теж. Та лише о цій порі я можу випрати трубки.
Не можна бути Надто обережним
На скелі на узбіччі дороги
Та якщо хочеш попоїсти смачно як ніколи в житті
Й полоскотати нерви Думками про те, що внизу
Ти маєш поїхати
Маєш поїхати в «Обережно» Їдь в «Обережно»
Кожна страва - благословення Коли ти висиш над прірвою
- В «Обережно» - Не впади
Невже цю рекламу крутять і досі?
Її зняли, певно, обертів 20 тому.
Цей ресторан існує?
Так. Він небезпечно висить над прірвою.
Наче от-от має впасти в безодню.
О, ні.
Але таке від початку кажуть. То ти ніколи там не був?
Ні. Я щойно переїхав сюди до сестри.
Вона очікує першого нащадка.
Як мило.
Якщо ти знаєш про заклади,
що не висять над прірвою,
буду вдячний за поради.
Там не так і небезпечно.
Я там нещодавно була,
святкувала останній передшлюбний день.
Не свій.
Я ще не в шлюбі.
Ця істота класно придумала.
Ага. Теплі ніжні трубки прямо з сухомата.
О, ні! Це ж моє.
Спокійно. Я розберуся.
Вибач. Мені здається, ніби це моя вина.
Та ну. Нема про що говорити.
Я можу збігати кудись по новий напій.
Ресторан на кручі близько?
Так, близько.
Ясно. То я можу сходити й принести напій.
- Або... - Або?
Якщо хочеш - ходімо,
вип'ємо там рідких нервів разом.
Так.
Він же не впаде в безодню сьогодні?
Певно, що ні.
Якщо маєш ідеї про атракціон до цьогорічного свята на даху,
кажи зараз, або притримай смакового м'яза назавжди.
Кожного оберту я пропоную щось цікаве й практичне.
І кожного оберту
ви обираєте нецікаві й непрактичні атракціони.
Бо я хочу жити зі смаком.
Ласкаво просимо до «Обережно». Хочете сидіти чи соватися?
Соватися?
Сказати, щоб вам принесли рідкі нерви?
- Так, прошу. - Було б чудово.
Уже несуть.
Тут гарно. Усередині зникає враження,
що можеш зараз умерти.
Це ти просто їхніх харчів ще не куштував.
- У якому районі ти... - Ти знаєш...
Вибачення. Кажи.
Питаю, чи ти знаєш про День подвійної тіні.
Він уже скоро.
Це затемнення? Сестра про нього казала.
Було б чудово, якби її нащадок народився в цей день.
О, ще б пак.
Я вірю в те, що цикли кулі й наші життєві цикли пов'язані
з миті нашої появи.
І День подвійної тіні - чудовий день.
Але тижні, що йому передують, бувають неприємні.
Справді?
Аякже. Істоти, буває, геть голови втрачають.
Кажуть, у ці тижні не можна приймати серйозних рішень,
бо розум істот втрачає ясність.
Я прийняв рішення запросити тебе на рідкі нерви. І наче все добре.
Поглянь, який краєвид.
Нам потрібні атракціони, які допоможуть істотам оцінити велич того,
що в них прямо перед очима.
Може, поставимо столи й стільці?
Це нудно. І ще ж може піти дощ.
У дощ істоти хай сидять усередині.
Я хочу, щоб люди тут могли розважатися цілий оберт кулі.
- Можемо поставити намет. - Тоді не буде видно неба!
Потрібні масштабніші й ризикованіші пропозиції. Тарзанка над безоднею!
Істоти люблять теліпатися на тросах.
Піду гляну, як там клієнти.
Трапеція - це було б це цікаво.
Я теж люблю цього удавальника.
Кажуть, у повсякденному житті він - не дуже приємна особа.
Та все одно дуже талановита.
Може, подивимося разом нову рухливу картинку з ним?
З тобою дуже легко спілкуватися. Та я не хочу вводити тебе в оману.
Зараз я не готова до романтичних стосунків.
Ясно. Нічого. Я й не хочу нічого серйозного.
Не думаю, що це хороша ідея: День подвійної тіні вже близько.
Не хочу посилати кулі сигнал, що я готова до змін.
- Вибачення. - Вибачення не обов'язкові.
Замість розібратися в почуттях, ти їх уникаєш
і виниш у них зміну положення супутників кулі.
- Розумію. - Мабуть, я піду.
Залишити валюту за рідкі нерви?
Нема необхідності. Але я буду кращої про тебе думки, якщо залишиш.
Тоді краще не залишатиму.
Гей!
Співчуваю через розбиту кров'яну помпу.
А ти не приховуєш те, що маєш у своїй кров'яній помпі.
Я... Справді?
- Чув, ти сказав, що тільки переїхав. - Як це ви почули?
А я вірю, що невдача однієї істоти може сприяти удачі іншої.
У цьому випадку ти - істота, яку спіткала невдача.
А я - та, якій пощастило.
Шукаєш роботу? Нам тут потрібна допомога.
Не знаю.
Чув, ресторан скоро впаде в безодню.
Може, й упаде. Але є така приказка:
«Коли зачиняються одні двері, відчиняються інші.
І ти не знаєш, чи за ними на тебе чекає безодня,
поки в них не пройдеш».
Ніколи не чув такої приказки. Але робота мені потрібна.
- Ясно. - І я хочу нових знайомств.
Та я ніколи не працював у ресторані.
Тобі треба відточити навички спілкування,
та загалом - ти нам чудово підходиш.
Представлю тебе іншим.
Ось вони.
Ти найняв цю істоту?
Ще ні, але хтось мусить терміново почати працювати.
Учора ввечері ти заміняла половину офіціантів.
Чудово впоралася, хіба що підпалила стіл.
Так, у нас повно роботи, як завжди.
Та хто він узагалі такий?
Хороший хлопець. Здається.
Мені, власне, 22 оберти.
Диплом з високим поляпуванням по спині.
А-а! Молодець. Щойно сюди переїхав. Певно, він молодець у всьому.
Він не нагадує тобі іншу сміливу істоту десять обертів тому?
Нам потрібен свіжий погляд.
Він точно зробить цей ресторан привабливішим.
Візьмемо тебе на випробувальний термін.
Що ти вмієш найкраще?
Учитися нових навичок.
Бачиш? Він завжди вчиться. Ну, покажи йому тут усе.
Я буду на даху. Думатиму про атракціон до події.
Виникнуть ідеї - буду радий почути.
Кожного оберту він відкриває на даху новий атракціон,
щоб привернути увагу нових і розважити старих клієнтів.
Зазвичай вони погано продумані і ними важко користуватися.
Що було того оберту?
Він переробив стару телефонну будку на крихітний танцклуб.
- Це цікаво. - Там застрягло троє клієнтів.
- Ой. - Але двоє з них закохалися.
А третій загинув.
Але не через атракціон. Ну, проходь сюди.
Це - подіум терпіння.
Ми називаємо всі групи, що сюди заходять, компаніями,
так їм одразу стає веселіше.
Якщо є черга, ми роздаємо істотам оце.
Воно дзижчить, коли звільняється столик. І знімає головний біль.
Тут ми тримаємо лагідну отруту.
Отруточерпії охороняють пляшки,
змішують рідини й кажуть клієнтам, коли час закінчувати.
Я скоріше отрутний сомельє.
Бар - також територія,
де одинокі істоти намагаються встановити контакт,
надіючись на пхання ротами чи на домашню стабільність.
За ними завжди цікаво спостерігати,
а особливо - коли їм не щастить.
А ще в нас є пістолет з газводою.
На, спробуй. Але відверни від нас,
може...
Ходімо на кухню.
Там є на що подивитися.
Так. Кухня. Жива кров'яна помпа будь-якого ресторану.
О, то ти знаєш, як усе тут влаштовано?
Аякже. Ось зберігальник для харчів.
- Це очищальник тарілок. - Певно, нова модель.
- Він тут стільки ж, скільки і я. - А це, певно, шкварильник.
Теплострумильник. Почнемо спочатку.
Харчі кладуть на тарілки, тарілки - на таці, таці беруть у руки.
Ми користуємося системою стосів. Стос. Стос. Стос. Фотокабіна.
Тут ми не спимо, хоч нам і хочеться.
Зайнято.
Можеш записувати замовлення клієнта,
але захопливіше, коли ти його запам'ятовуєш.
Буває, клієнт бачить, як несуть його замовлення,
та насправді його несуть іншим.
Ми запобігаємо цьому за допомогою траєкторій руху й кришок.
- На стінах висять старі речі. - Я бачив таке в багатьох ресторанах.
Чому...
Бо ностальгія покращує смак страв.
Приєднаєтеся до екскурсії?
Дякую. Залюбки.
Далі в програмі мій дім.
«ОБЕРЕЖНО»
Тобі вже казали,
що ресторан поволі сповзає з кручі?
Може, й казали.
Ми все оцінили. Точніше, це зробило місто.
Так, так. Коли я став тут головним. думав: «Це погано закінчиться».
Та це було багато обертів тому. Клієнти вже не носять рятувальних жилетів.
А ви, якщо хочете, надіньте. Їх у комірці ціла тонна.
Я наполягла, щоб кожні кілька місяців найкращі міські інженери
підтверджували безпечність нашого ресторану.
Один з них припхався ще вчора й усе заміряє,
супиться цілими годинами, як усі вони.
Може, поговориш з ним, щоб заспокоїтися?
Ось. Він твій.
Дякую. Сів чудово. Дірки для рук.
Вибачення. Я не хочу переривати вашу роботу.
Просто хочу представити вас цій допитливій істоті,
що ставить питання, на які я не можу відповісти.
Що ж, у мене для вас погані новини щодо безпеки.
Тривожтеся. Ресторан у небезпеці.
Ми тривожимось. Але це застереження чуємо не вперше.
Тепер нас це навіть заспокоює. Ресторан може впасти з кручі.
Так, на жаль, він упаде.
- Що? - Авжеж. Обертів через 20.
Ну, тоді в нас досить часу, щоб...
Ні. Скоріше за все, він упаде в День подвійної тіні,
бо місяці викликають припливи,
які впливають на тектонічні плити.
Вибачте - в цей День подвійної тіні? На цьому оберті?
Не знаєте, кухня ще готує страви для ланчевої години пік?
Хочу замовити три види крохмалю.
Як ви можете зараз про це думати? Ми всі згинемо в безодні.
Не треба боятися.
У мене є план кращого укріплення фундаменту,
ніж соплі й скоч, на яких ресторан тримається тепер.
Я не хотіла, щоб ця зустріч змусила тебе хвилюватися.
Не знаю, чи зможу тут працювати.
Я дуже боюся загинути.
До того ж ти, думаю, не хочеш, щоб я тут працював.
Щойно ти сказав, що не хочеш тут працювати, я захотіла, щоб ти лишився.
Як цікаво. У недоступності є багато переваг.
Це правда.
А ти не боїшся?
Знаю, ти тут давно, та нащо залишатися?
Це цікава історія.
Я переїхала сюди у твоєму віці з групою студентів-метеорологів,
щоб дізнатися, що то за туман на дні безодні.
Усе пішло не за планом.
- Ти єдина вижила? - Що? Ні.
Ясно. Якщо ти вчилася на метеоролога...
Чому я взагалі тут працюю?
Виявилося, що з мене жахливий метеоролог.
Значно більше здогадок, ніж науки.
Але я маю таланти в інших сферах, і згодом я полюбила цю роботу.
Я люблю цей ресторан.
То ти дізналася, що внизу, під туманом?
Ні, ніхто не знає, як далеко вниз він сягає, і що під ним.
Може, рідина, може, ґрунт, може - мрії.
Головне - тут приємно працювати.
А вигляд звідси незрівняний. Ходімо на дах?
Визначилися з атракціоном?
Ще ні. А часу лишилося мало.
- Треба обрати атракціон сьогодні. - Чому?
Я завжди краще працюю в умовах стресу.
Хлопче, запам'ятав, що тут і як?
Щось запам'ятав, але мушу ще багато чого навчитися.
Він геть не вміє керувати рестораном,
але з ним приємно бути поряд.
Вдячність.
А-а! Якщо придумаєш атракціон - підніму зарплатню.
Правда? А якщо я придумаю?
Піду гляну, як там клієнти.
Бувай.
Я помітив, що ти потайки роздивляєшся постійного клієнта.
Це так помітно?
Не думаю, що вони це бачать. Може, поговориш з ним?
Не говоритиму.
Чому ні? Це ж просто істота.
Я не можу легко відкриватися іншим істотам.
От про це й поговорите.
- Може, він теж такий. - Ні. Вдячність.
Ну що таке може статися?
У тижні перед Днем подвійної тіні
може статися будь-що.
- Ти в це віриш? - Я так раніше не думала, та тепер
такі виправдання мені на руку.
Ризикувати весело.
Якщо ти справді так вважаєш, може,
працюватимеш тут, попри ризик упасти в безодню?
Не можу прийняти це рішення в тижні, що передують
Дню подвійної тіні.
Давай так. Якщо погоджуся - ти до нього підійдеш?
Я зроблю перший крок.
Віднесеш йому?
О, вибачення. У мене щось застрягло в ротових камінцях.
Не вибачайтеся за добрі гігієнічні звички,
хоч я волів би не знати таких подробиць.
Візьму вашу валюту, коли будете готові.
Мабуть, так треба казати. Я це вперше роблю.
Вдячність.
Я вчора не відповіла. Вибач.
У мене проблеми зі спілкуванням.
Просто хочу сказати, що ти мені не не подобаєшся.
Адміністрація.
Бачиш? Це легко.
Так. Твоя правда.
Я завжди вважав, що не треба робити з комашки
велику істоту з хоботом.
У масштабах кулі ми - цятки.
І коли ми себе так сприймаємо,
то більше цінуємо те, що з нами відбувається,
і бачимо, яка насправді чарівна наша куля.
Це ж треба.
Я придумав атракціон на цьогорічне свято.
Крихітна ковзанка?
Ні. Не з таким глибоким сенсом.
Просто ковзанка?
РІДКІ НЕРВИ
ГРОМАДСЬКИЙ КОЛІСНИЙ АПАРАТ
Для мене честь показати вам наш новий атракціон.
Телескоп.
Він спрямований на наші два місяці - Лорб та Рорб.
Усе готово для Дня подвійної тіні.
У мене такий був у дитинстві.
Мабуть, це мій улюблений атракціон.
Це все він придумав.
Іноді треба уважно подивитися на світ навколо,
щоб побачити те, що завжди було в нас під носом.
А ще його можна використовувати для пошуків скарбу.
Зрозуміло.
Визнаю, що це хороша ідея - взяти його на роботу.
Хоч він і жахливий офіціант.
І як ви роздивилися його потенціал?
У всіх є якісь сильні риси.
Може, він більш творча істота, але ти - чудовий адміністратор.
Вдячність. Ви - дуже ексцентричний власник.
Вдячність. Я можу поводитися ще божевільніше.
Не треба.
Гей. Дякую, що залишився.
Дякую, що переконала мене.
Визнаю: що більше я про це думаю, то більше боюся
впасти в безодню.
Якщо це станеться, будемо падати в хорошій компанії.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко