När varelser funderar på alltings storhet påminns de ofta om sin egen obetydlighet.
Dessa tankar kan resultera i att allt känns hjälplöst,
men de gör också att allt känns möjligt.
Klotet är så fullt av möjligheter att varelser underskattar dess potential.
De inser inte att när en möjlighet känns avlägsen,
kan en annan vara närmare än man tror.
BASERAT PÅ BOKSERIEN AV NATHAN W PYLE
SKRUBBOMAT
Vad i...
Jag brukar inte stiga upp så här tidigt.
Inte jag heller. Det är enda gången jag har tid att rengöra mina tuber.
Ja, man kan inte vara För försiktig nu
På ett stup vid sidan om vägen
Men om du vill ha en upphöjd måltid
- Med en liten skvätt vertigo - Då måste du gå
Måste till Försiktigt Nu Måste till Försiktigt Nu
Lite mat och en sup Vid ett dödligt stup
- På Försiktigt Nu - Fall inte ner
Tänk att de fortfarande visar reklamen. Den är säkert 20 klotsnurr gammal.
- Finns stället på riktigt? - Det hänger från en klippkant.
- Jag har hört att det rasar närsomhelst. - Ånej.
Men folk har sagt så länge. Så du har aldrig varit dit?
Nej, jag flyttade precis in med mitt syskon här.
- Deras första avkomling är på väg. - Vad fint.
Men om du vet nåt ställe som inte hänger från en klippkant,
- så får du gärna berätta. - Så farligt är det inte.
Jag var där nyligen på en sista dag som singel-fest.
Men inte min!
Jag är alltjämt singel.
Den varelsen fattar.
Japp. Varma fottuber direkt ur tummeltorkaren.
Ånej! Den är min.
Lugn. Jag fixar det.
Förlåt. Det känns lite som mitt fel.
Äh, det gör inget.
Jag kan springa och köpa en ny. Är stuphaket i närheten?
Gärna det.
Okej. Jag skulle kunna gå och hämta en.
- Eller... - Eller?
Eller vill du gå och sätta dig där
och dricka lite darrvatten tillsammans? Med flit.
Ja.
Det rasar väl inte ner idag?
Skulle inte tro det.
Om du har några idéer till takattraktionen så ska du inte hålla din smakmuskel.
Varje klotsnurr föreslår jag nåt med syfte och funktion,
och varje klotsnurr väljer du nåt som varken har syfte eller funktion.
För att jag väljer att leva med stil.
Välkommen till Försiktigt Nu. Vill du sitta eller glida?
Glida?
Vill ni ha lite darrvatten?
- Ja tack. - Gärna det.
Kommer genast!
Det är fint här. Inomhus känns det inte så farligt.
Du har inte smakat på födan än.
- Så vilken... - Känner du till dubbelskuggdagen?
Förlåt. Fortsätt.
Känner du till dubbelskuggdagen? Den är snart.
Menar du förmörkelsen? Mitt syskon nämnde det.
Det vore häftigt om avkomlingen uppstod den dagen.
Det vore det faktiskt!
Jag tror på en sammanlänkning mellan klotet och våra livscykler.
Och dubbelskugg är en bra dag, men veckorna före kan bli lite jobbiga.
Jaså?
Ordentligt. Varelser blir till riktiga blådårar.
Man borde inte ta några stora beslut då, för man tänker kanske inte klart.
Jag tog beslutet att bjuda ut dig, och det gick ju vägen.
Spana in utsikten.
Vi behöver en attraktion som hjälper folk att uppskatta det de har framför sig.
Vad sägs om bord och stolar?
Vad trist. Och det funkar inte i regnet.
Folk kan gå in om det regnar.
Jag vill ha en attraktion som funkar året runt.
- Vi kan slå upp ett tält. - Då ser man inte himlen!
Tänk större och mer illavarslande, som en zipline över avgrunden.
Varelser älskar att dingla runt.
- Jag ska titta till mina gäster. - En trapets vore lattjo.
Det är en av mina favoritlåtsare med.
Men jag har hört att hen inte är schyst i verkligheten.
Kanske vi kan se hens senaste rörliga bilder ihop?
Det är lätt att samtala med dig, men jag vill inte lura dig.
Jag är inte romantikredo just nu.
På så vis. Det är lugnt. Jag är inte ute efter nåt seriöst.
Nu när dubbelskuggdagen närmar sig är det nog ingen bra idé.
Jag vill inte signalera för klotet att jag är redo för en förändring.
- Förlåt. - Inget att förlåta för.
Istället för att ta itu med dina känslor så undviker du dem och skyller på månarna.
- Jag förstår helt och hållet. - Kanske jag borde gå.
Ska jag lämna nåt för darrvattnet?
Det behövs inte, men jag tycker om dig mer om du gör det.
Kanske bäst att låta bli då.
Beklagar din brustna blodpump.
Du blottar då verkligen din blodpump lätt.
Jag... Gör jag?
- Jag hörde att du är nyinflyttad. - Hur då?
Jag råkar tro att den enes otur är den andres lyckodag.
I det här fallet är du den med otur, och jag den med lyckodagen.
Behöver du ett jobb? Vi behöver folk.
Jag vet inte. Jag har hört att stället rasar ner snart.
Kanske det! Men du vet vad folk säger:
"När en dörr stängs öppnas en annan.
Och man vet aldrig om man ramlar ner i avgrunden förrän man går igenom."
Jag har aldrig hört nån säga det. Men jag behöver faktiskt ett jobb.
- Fortsätt. - Och det vore kul att träffa nya varelser.
Men jag har aldrig jobbat på restaurang.
Din förhandlingsteknik kunde vara bättre, men annars är du perfekt.
Kom och träffa personalen.
- Här är de. - Har du verkligen anställt denna varelse?
Inte än. Men vi behöver nån nu.
Du täckte för halva serveringspersonalen igår.
Det gick bra, men du tände också eld på ett bord.
Det finns alltid gott om jobb, men vem är det här ens?
En bra grabb. Säkert.
Egentligen så är jag 22 klotsnurr. Jag gick ut med höga axelklappningar.
En toppengrabb! Nyinflyttad, säkert bra på allt möjligt.
Påminner det dig om nån du kände för tio klotsnurr sen?
Lite nytt blod hade inte skadat.
Det skulle liva upp stället lite.
Vi kan se hur du klarar det. Vad är dina styrkor?
Att lära mig nya styrkor?
Titta bara. Alltid i skolbänken. Seså, dags för rundturen.
Jag går till taket och hjärnstormar fram vår nya attraktion.
Säg till om du kommer på nåt bra.
Varje klotsnurr avtäcks en ny attraktion på taket
för att locka nya kunder och roa våra stamgäster.
De är oftast hemska och svåra att använda.
Vad var den senaste?
De gjorde om en telefonkiosk till en liten klubb.
- Det låter ju skoj. - Tre gäster fastnade.
- Oj. - Men sen blev två kära i varann.
Men sen dog den andra.
I en orelaterad händelse. Hursomhelst, den här vägen.
Det här är vår väntbänk.
Vi kallar alla gäster för "säll-skapt" så att de känner sig speciella.
De får en sån här om de måste vänta.
Den surrar när bordet är redo och hjälper mot huvudvärk.
Det är här vi har svaggiftet.
Giftgörarna vaktar flaskorna, blandar dem och håller gästerna i skick.
Jag är snarare gift-sommelier.
Baren är också området där singlar försöker hitta varann
i hopp om framtida munpressning eller ett stabilt hem.
Det är alltid kul att titta på. Särskilt när det går dåligt.
Vi har också en brusvätskepistol.
Testa! Men rikta den inte hitåt, kanske åt...
Vi kan väl gå till köket.
Mycket att se där.
Köket. Varje restaurangs blodpump.
- Så du känner dig som hemma i köket? - Givetvis. Det här är födoförvararen.
- Det är disktvättaren. - Måste vara en ny modell.
- Den har alltid stått här. - Och här är storfräsaren.
Matbastun. Okej, vi tar det från början.
Föda på tallrikar, tallrikar på brickor, brickor i händerna.
Vi använder ett travsystem här. Trava, trava, trava. Och fotoautomaten!
Inga tupplurar där inne, hur trött du än är.
Upptaget!
Du får skriva ner beställningar, men det är mer spännande att memorera dem.
Du vet när man ser födan komma, men sen går den till nån annan?
Vi undviker det med bestämda rutter och brickkupor.
- Gammalt skräp på väggarna. - Jag har sett det lite överallt. Varför...
För att nostalgi gör maten godare.
Tänkte du haka på, eller?
Tusen tack! Gärna det.
Nästa hållplats: min lya.
FÖRSIKTIGT NU
Har nån förresten sagt att stället glider sakta nerför stupet?
Kanske det.
Vi utvärderade det. Eller snarare staden.
När jag tog över tänkte jag att det här slutar illa.
Men det var för många klotsnurr sen. Gästerna har inte flytväst på sig längre.
Men ta en om du vill. Det finns massor i förrådet.
Staden skickar sina bästa ingenjörer och godkänner oss då och då.
Den senaste kom igår och har bara mätt saker och tjurat.
Kanske hen kan lugna ner dig.
Varsågod. Den är din nu.
Tack! Passar perfekt. Wow, handhål.
Ursäkta, jag vill inte störa.
Jag ville bara presentera denna nyfikna prick,
som har några säkerhetsfrågor jag inte kan svara på.
Jag har inte direkt några goda nyheter.
Faran här borde oroa er.
Den gör det. Men det är alltid samma varning.
Det är nästan betryggande nu. Restaurangen skulle kunna rasa ner.
Tyvärr, men det gör den.
- Va? - Visst, om 20 klotsnurr eller nåt.
Då har vi tid nog att...
Det är mer troligt att det blir på dubbelskuggdagen,
för månarna styr tidvattnet, som påverkar kontinentalhyllor och sånt.
Förlåt, men den här dubbelskuggdagen? Det här snurret?
Vet du om det fortfarande är lunchrush? Jag funderar på en stärkelseskål.
Hur kan du tänka på mat? Vi kommer att dö i avgrunden.
Oroa er inte.
Min plan är att stärka grunden på det här silvertejpspalatset.
Det var inte meningen att ge dig mer ångest.
Jag vet inte om jag kan jobba här. Jag vill inte dö.
Dessutom tror jag inte ens att du vill ha mig här.
Nu när du inte vill jobba här vill jag ha dig här ännu mer.
Ser man på. Att spela svårflörtad har sina fördelar.
Det har det.
Är du inte rädd? Vad är det som håller dig kvar här?
Det är ganska lustigt. Jag flyttade hit med en grupp meteorologistudenter
för att ta reda på vad dimman i avgrunden är.
Det gick inte som planerat.
- Var du den enda som överlevde? - Va? Nej.
Då förstår jag. Men om du är utbildad meteorolog...
Varför jobbar jag då här?
Det visade sig att jag var en hemsk meteorolog.
Det var mer gissande än väntat.
Men jag är bra på andra saker, och jag trivdes här.
- Jag älskar det här stället. - Så ni hittade vad som fanns under dimman?
Nä, ingen vet var den slutar eller vad som finns längst ner.
Kanske vätska, kanske lera, kanske drömmar.
Poängen är att det är kul att jobba här.
Och utsikten är oslagbar. Ska vi kolla in taket?
- Har vi valt attraktion än? - Inte än. Och vi har ont om tid.
- Vi måste bestämma oss ikväll! - Varför då?
Jag arbetar bäst under tidspress.
Kan du allt nu, grabben?
Jag kan en del, men det finns nog mer att veta.
Hen vet inget om restauranger, men hen är trevlig att vara med.
Tacksamhet.
Om du kommer på en bra attraktion så får du löneförhöjning.
Seriöst? Om jag kommer på en då?
- Jag ska titta till mina gäster igen. - Adjökens!
- Jag har märkt hur du tittar på stammisen. - Är det så tydligt?
Hen har nog inte märkt nåt. Gå och snacka, vetja.
- Jag tror inte det. - Varför inte? Hen är bara en varelse.
Det är inte så lätt för mig att öppna upp för andra varelser.
Ni kan väl prata om det då?
- Ni kanske har det gemensamt. - Nej. Tacksamhet.
Vad skulle kunna hända?
Under veckorna före dubbelskuggdagen är allt möjligt.
- Är det på riktigt? - Jag trodde inte det, men just nu
är det en bra bortförklaring.
Det är kul att ta risker!
Borde du inte då riskera att falla ner i avgrunden genom att jobba här?
Jag kan omöjligen ta ett sånt beslut så nära dubbelskuggdagen.
- Om jag tar jobbet, går du dit då? - Vad sägs om ett halvt steg?
Kan du gå och lämna den?
Ursäkta. Jag fick lite sörja mellan munstenarna.
Ursäkta aldrig god munhygien, men jag behöver inte alla detaljer.
Jag... hämtar din valuta när du är redo.
Tror jag att man säger? Det är första gången.
Tacksamhet.
Förlåt att jag inte svarade igår. Jag är så dålig på sånt här.
Jag ville bara säga att jag inte ogillar dig. Från chefen.
Titta bara. Busenkelt.
Ja, du har så rätt.
Jag gillar inte att göra ett äggdjur av en fjäder.
I det stora hela är vi obetydliga.
Och när vi tänker i de banorna uppskattar vi våra egna upplevelser mer
och hur magiskt klotet egentligen är.
Herreglot.
- Jag vet vad attraktionen borde vara! - En liten skridskobana?
Nej, nåt lite mer meningsfullt.
Än en skridskobana?
Det är en ära för mig att presentera vår nya attraktion.
Ett teleskop!
Och den pekar rakt på våra månar, Glot och Blot.
Vi är redo för dubbelskuggdagen!
Jag hade en sån som liten.
Det här kan vara min favoritattraktion.
Och allt var hens idé.
Ibland måste man ta sig en titt på det enorma klotet omkring oss
för att se vad som suttit framför näsan på en.
Och man kan använda den till skattjakt.
Okej...
Jag medger att det var en bra värvning, hur dålig hen än är som servitör.
- Imponerande att du såg potentialen. - Alla varelser har sina styrkor.
Hen kanske är mer kreativ, men du är en bra restaurangchef.
Tacksamhet. Och du är... en väldigt excentrisk ägare.
Tacksamhet. Och jag kan vara så mycket skummare än det här.
Jag tror dig.
Tack för att du stannade.
Tack för att du övertalade mig.
Fast ju mer jag tänker på det, desto räddare blir jag för att störta ner.
Men om vi störtar ner så har vi i alla fall gott sällskap.
Undertexter: Borgir Ahlström