Når et vesen tenker på kulas omfang,
blir de ofte mint på sin insektlignende bittelitenhet.
Disse refleksjonsøyeblikkene kan gi en følelse av hjelpeløshet.
Men med den usikkerheten kommer følelsen av mulighet.
Kula innehar så mange muligheter at vesener ofte
undervurderer dens potensial
og unngår å innse at når én mulighet virker så fjern,
kan en annen være mye nærmere enn du tror.
Se vår kule Litt på skakke
I bane rundt en stjerne
Om livets mening kan vi snakke
Om ting som virker fjerne
Alt vi vet er at vi fins
Og det blir ikke lenge Så du må bare sko på foten slenge
Glede, tristhet, mot og frykt
Nysgjerrighet, sinne Mye fare å finne
Og famle rundt i blinde Fra nå
BASERT PÅ EN BOKSERIE
TROMMELSKRUBB
Hva...
Jeg pleier ikke å være oppe ved stjernegry.
Samme her. Det var bare nå jeg kunne rense tubene mine.
Å, du kan ikke være For forsiktig nå
Ved en klippe på siden av veien
Men om du vil spise et måltid Av høyere kaliber
Mens du grubler over Det under oss
Da må du dra
Må dra til Forsiktig nå Du må dra til Forsiktig nå
Hvert måltid er en salig stund Når du er ved en avgrunn
- På Forsiktig nå - Ikke fall ned
De spiller den reklamen ennå.
- Den ble lagd for 20 omdreininger siden. - Er det et ekte sted?
Ja. Det står illevarslende på kanten av en klippe.
Jeg hørte det snart faller ned i avgrunnen.
Å nei.
De har sagt det i evigheter. Har du aldri vært?
Nei. Jeg flyttet nylig hit med mitt søsken.
- Hen venter sitt første avkom. - Å! Så søtt.
Om du vet om noen bra steder
som ikke står illevarslende på en klippe, så si ifra.
Ikke så illevarslende.
Jeg var der på en "siste dag som singel-vesen"-fest.
Det var ikke min. Jeg er fortsatt et singel-vesen.
Det vesenet har skjønt det.
Ja. Varme fottøytuber rett ut av trommelvarmeren.
Å nei! Det er min.
Rygg unna. Jeg fikser det.
Beklager. Det føltes som min feil.
Gi deg, det er ikke så farlig.
Jeg kan finne en ny kopp. Er klippestedet i nærheten?
Ja visst.
Ok. Jeg kan dra dit og hente det der.
- Eller... - Eller?
Eller vil du dra dit for å sitte der
og innta skjelvevæske sammen, med vilje?
Ja.
- Det faller ikke ned i avgrunnen i dag? - Jeg tviler.
Om du har tanker om tak-attraksjoner for denne omdreiningen,
snakk nå eller hold smakemuskelen for alltid.
Hver omdreining foreslår jeg noe med hensikt og funksjon.
Og hver omdreining velger du en attraksjon som verken har hensikt eller funksjon.
Det er fordi jeg velger å leve med stil.
Velkommen. Vil dere sitte eller skvise?
Skvise?
Skal noen hente skjelvevæske til dere?
- Ja, takk. - Gjerne.
Kommer straks.
Inne føles det ikke som at man kan dø når som helst.
Du har ikke prøvd føden ennå.
- Hvor... - Dobbel skyggedag?
Beklager. Vær så god.
Bare lurte på om du vet om Dobbel skyggedag. Det er snart.
Formørkelsen? Søskenet mitt nevnte det.
Vi tenkte det ville vært fint om avkommet kom da.
Det ville det. Jeg tror på sammenkoblingen mellom vår kule og våre livssykluser
med én gang vi kommer frem. Og Dobbel skyggedag er en stor dag.
Men ukene som leder opp til den kan være litt kaotiske.
Sier du det?
Veldig. Vesener kan bli helt ute av seg.
Man skal ikke ta viktige avgjørelser de ukene fordi man ikke tenker klart.
Jeg valgte å be deg ut på skjelvevæske, og det gikk bra.
Se på denne utsikten.
Vi trenger en attraksjon som lar folk sette pris på storheten
av det som ligger foran dem.
Hva med fine stoler og bord?
Kjedelig. Og funker ikke når det regner.
Vesener kan sitte inne om det regner.
Det må være hyggelig hele omdreiningen rundt.
- Vi kan sette opp et telt. - Da ser du ikke himmelen!
La oss tenke større og farligere, som en zipline over avgrunnen.
- Vesener elsker å dingle i kabler. - Jeg skal se til mine gjester.
En trapese kunne vært moro.
Det er en av mine favoritt-simulerere også.
Som sivilt vesen er hen visst ikke så hyggelig.
Men hen er fortsatt talentfull.
Skal vi se hens siste bevegelsesbilder sammen?
Du er veldig enkel å ha samtale med. Men jeg vil ikke lure deg.
Jeg kan ikke forplikte meg til en romanse.
Jeg skjønner. Det går bra. Jeg ser ikke etter noe seriøst.
Jeg tror ikke det er så lurt like før Dobbel skyggedag.
Jeg vil ikke la kula tro at jeg er klar for forandring.
- Beklager. - Trenger ikke å beklage.
I stedet for å føle, unngår du det mens du klandrer månenes skiftende stillinger.
- Jeg forstår. - Kanskje jeg burde gå.
Kan jeg legge igjen noe valuta?
Det er ikke nødvendig, men jeg vil tenke bedre om deg.
Kanskje best jeg lar være.
- Hei! - Oi!
Synd med din brukne blodpumpe.
Du går virkelig med blodpumpa på utsiden, du.
Gjør jeg?
- Du sa du nylig flyttet hit. - Hørte du det?
Jeg tror at et vesens ulykke er et annet vesens lykkedag.
I dette tilfellet er du vesenet med ulykken
og jeg er vesenet som har lykkedag.
Trenger du jobb? Vi trenger mer hjelp.
Jeg vet ikke. Jeg hørte stedet faller ned i avgrunnen snart.
Kanskje. Men du vet hva de sier.
"Når en dør lukkes, åpnes det en annen dør.
Og du vet ikke om du faller i det gapende hullet under den
før du går gjennom."
Jeg har aldri hørt det ordtaket. Men jeg trenger jobb.
- Ja? - Og jeg vil treffe nye vesener.
Men jeg har aldri jobbet på restaurant før.
Dine forhandlingsevner må finpusses,
men du er perfekt til jobben. Møt resten av de ansatte.
- Her er de. - Ansatte du dette vesenet?
Ikke ennå, men vi trenger noen omgående.
Du dekket for halvparten av servitørene.
Du var flink, men du tente også på et bord.
Det er mye å gjøre, som alltid. Men hvem er dette?
God ungdom. Tror jeg.
Jeg er faktisk 22 omdreininger. Fikk bra klapp på ryggen på skolen og alt.
En kjempegod ungdom. Flyttet hit nylig og kan masse greier, helt sikkert.
Minner det deg om andre gode vesener som du kjente for ti omdreininger siden?
Vi trenger et par nye øyne her.
Hen kan nok friske opp dette gamle stedet.
Vi ser om du takler det. Hva er din beste evne?
Å lære meg nye evner?
Ser du? Lærer noe konstant. Bare gi hen en omvisning.
Jeg går på taket for å tenke på vår siste attraksjon.
Om du har ideer, er jeg lutter øre.
Hver omdreining avdekker hen en ny takattraksjon
for å tiltrekke nye gjester og underholde stamgjester.
De er dårlig gjennomtenkte og vanskelige å bruke.
Hva var det sist?
Hen gjorde en telefonkiosk om til en danseklubb.
- Det høres gøy ut. - Tre gjester ble sittende fast.
- Uff da. - Men to forelsket seg.
Men så vandret den andre heden.
I en urelatert hendelse. Uansett, kom.
Dette er vårt tålmodighetspodium.
Vi kaller grupper som kommer hit for et "selskap", så de føler at de har det gøy.
Om de må vente, får de en sånn.
Den ringer når bordet er klart og lindrer hodepine.
Det er her vi har mild gift. Våre gifthellere vokter flaskene,
blander væsker og sier fra når gjester blir slurvete.
Jeg er en gift-sommelier.
Baren er også skapt for single vesener som kontakter hverandre
for å presse munner eller få hjemlig stabilitet.
Det er moro å se på dem uansett, men spesielt når det går dårlig.
Vi har også en brusevæske-skyter. Prøv den. Men pek et annet sted,
kanskje...
La oss gå på kjøkkenet. Mye å se der.
Ja, kjøkkenet. Alle restauranters slående blodpumpe.
Så du vet hva du gjør på kjøkkenet.
Selvfølgelig. Her er fødepreservatoren.
- Det er tallerkenvaskeren. - Må være moderne.
- Vært her så lenge som jeg. - Det er freseren.
Varmeblåseren. Vi tar det fra begynnelsen.
Føde på tallerkener, tallerkener på brett, brett på lem.
Vi bruker stablesystemet her. Stable. Stable. Stable. Fotokiosk.
Vi tar ikke lurer der, selv om vi vil.
Det er opptatt.
Du kan skrive ned bestillingene, men de liker det om du husker dem utenat.
Du vet når du ser bestillingen din komme, men den er for noen andre?
Vi forhindrer det med bestemte ruter og brettlokk.
- Det er gamle ting på veggene. - Jeg har sett det før.
- Hvorfor... - Fordi nostalgi får mat til å smake bedre.
Er du med på omvisningen?
Ja takk, gjerne det. Neste er huset mitt.
FORSIKTIG NÅ
Har noen nevnt for deg at restauranten sakte sklir ned klippen?
Kanskje.
Vi har fått det vurdert. Eller byen, da.
Jo da. Da jeg tok over, tenkte jeg: "Herre Gule, det ender ikke godt."
Men det var for lenge siden. Gjestene går ikke med redningsvest mer.
Man kan om man vil. Vi har en haug i kottet.
Jeg krever at byen sender de beste strukturingeniørene
for å godkjenne det noen måneder av gangen.
Nåværende ingeniør kom i går og har målt ting
og rynket på panna i mange timer.
Kanskje det roer nervene å prate med hen.
Vær så god. Den er din.
Takk. Sitter perfekt. Å, håndhull.
Beklager, jeg vil ikke avbryte arbeidet ditt.
Jeg ville introdusere dette nysgjerrige vesenet
som har noen spørsmål om sikkerhet jeg ikke kan svare på.
Jeg har ikke godt nytt hva angår sikkerhet.
Dere burde være bekymret.
Jo, men vi får alltid samme advarsel.
Det er nesten betryggende. Restauranten kan falle av klippen.
Beklager, den vil rase ned.
- Hva? - Ja, om 20 omdreininger.
Det gir oss nok tid til...
Nei, den vil nok falle på Dobbel skyggedag fordi månen kontrollerer flo og fjære,
som påvirker tektoniske sokler.
Unnskyld, denne Dobbel skyggedagen? Denne omdreiningen?
Mhm. Vet du om kjøkkenet fortsatt har rush? Jeg vil ha en trippel-karbo-bolle.
Hvordan kan du tenke på det? Vi skal jo dø i avgrunnen.
Ta det med ro. Jeg skal styrke fundamentet på en måte som vil fungere bedre
enn dette skranglete opplegget dere har her.
Jeg mente ikke å øke angsten din.
Jeg kan ikke jobbe her. Jeg er for redd for å vandre heden.
Og jeg tror ikke at du vil at jeg skal jobbe her.
Nå som du ikke vil jobbe her, vil jeg ansette deg mer.
Så interessant. Å gjøre seg kostbar har mange fordeler.
Det har det.
Er du ikke redd?
Du har holdt på lenge, men hvorfor vil du bli?
Jeg flyttet hit da jeg var på din alder, med en gruppe studentmeteorologer
for å finne ut hva tåken i avgrunnen er. Ting gikk ikke som planlagt.
- Er du eneste overlevende? - Hva? Nei.
Jeg skjønner. Så om du har studert meteorologi...
Hvorfor jobber jeg her da?
Det viste seg at jeg var elendig på meteorologi.
Mye mer gjetning enn jeg trodde.
Men jeg er god på andre ting, og jeg likte denne jobben.
Jeg elsker stedet.
Fant du ut hva som er i tåken?
Neingen vet hvor langt ned den går eller hva som er på bunnen.
Kanskje væske, kanskje jord, kanskje drømmer. Men det er fint å jobbe her.
Og du slår ikke utsikten. Skal vi gå opp på taket?
- Har vi valgt en attraksjon? - Ikke ennå. Og vi slipper opp for tid.
- Vi må velge en attraksjon i kveld. - Hvorfor det?
Jeg jobber alltid best under press.
Har du lært knepene ennå?
Jeg har lært noen, men det er nok flere å ta innover seg.
Hen vet ingenting om restaurantdrift, men er hyggelig å ha med å gjøre.
Takkebukk.
Om du kommer på en idé til en attraksjon, får du høyere lønn.
Og hva om jeg finner på en?
- Jeg ser til gjestene mine igjen. - Vi ses.
Jeg har merket at du kikker på stamgjesten.
- Er det for opplagt? - Hen har ikke merket det. Prat med hen.
- Jeg tror ikke det. - Hvorfor ikke? Hen er bare et vesen.
Jeg kan ikke åpne meg for andre vesener så enkelt.
Dere kan prate om det.
- Dere kan ha det til felles. - Nei. Takkebukk.
- Hva er det verste som kan skje? - I ukene før Dobbel skyggedag
er alt mulig.
- Er det en greie? - Jeg trodde ikke det, men nå
kan påskuddet virke i min favør.
Det er moro å ta sjanser.
Om det ikke er lureri, burde ikke du risikere avgrunnen og jobbe her?
Jeg kan ikke ta den avgjørelsen i ukene før Dobbel skyggedag.
Hva om jeg tar jobben, og så går du bort dit?
Et halvt skritt?
Kan du ta det med til dem?
Beklager, jeg har noe resteslaps sittende fast mellom munnsteinene.
Ikke beklag god munnhygiene, men ikke si noe mer om det.
Jeg tar din valuta når du er klar.
Jeg tror man sier det. Jeg har aldri gjort dette før.
Takkebukk.
Beklager at jeg ikke svarte i går. Jeg er dårlig på sånt.
Jeg ville bare si at jeg ikke misliker deg.
Ledelsen.
Ser du? Enkelt.
Ja, du har rett.
Det er viktig å ikke lage store fjell ut av små myldreinsekthauger.
Vi er bare noen flekker på kula.
Og når vi ser oss selv slik,
kan vi sette bedre pris på våre egne erfaringer
og hvor magisk kula faktisk er.
Å herre Gule.
- Jeg vet hva attraksjonen burde være. - En bitte liten isskøytebane?
- Nei, noe litt mer meningsfylt. - Enn en isskøytebane?
SKJELVEVÆSKE!!
GRUPPERULLEMASKIN
Det er min ære å presentere vår splitter nye attraksjon.
Et teleskop.
Det peker på våre to måner, Gule og Kule,
klare for Dobbel skyggedag.
Jeg hadde en sånn da jeg var et ungt vesen.
Dette er kanskje min favorittattraksjon.
Det var hens idé.
Noen ganger må vi bare ta en titt på kula rundt oss
for å se hva som har vært foran øyegropene våre hele tiden.
Og du kan bruke det til å lete etter skatter.
Ok.
Jeg må si at det var lurt å ansette hen, til tross for at hen ikke kan servere.
Du så hens potensial.
Hvert vesen har sin egen styrke.
Hen er kanskje mer kreativ, men du er en god sjef.
Takkebukk. Du er en veldig eksentrisk eier.
- Takkebukk. Og jeg kan være enda rarere. - Du trenger ikke å vise det.
Du. Takk for at du ble.
Takk for at du overtalte meg.
Jo mer jeg tenker over det, jo mer redd blir jeg for å rase ned i avgrunnen.
Du, om vi raser ned, så raser vi ned i godt selskap.
Tekst: Ekaterina Pliassova