Kai būtybė susimąsto apie planetos didybę,
pati pasijunta skruzdėlyte.
Tokios suvokimo akimirkos kartais gali virsti
bejėgiškumo jausmu.
Tačiau šis neapibrėžtumas sukelia didžiulės galimybės jausmą.
Planetoje yra tiek daug galimybių, kad labai dažnai
būtybės neįvertina jų potencialo
ir pamiršta, kad jei viena galimybė atrodo nepasiekiama,
galbūt už durų jau laukia kita.
Čia mūsų planeta Ji pasvirusi truputį
Sukasi aplink saulę
Gyvenimui mes suteikiam prasmę
Gal ir atrodom keisti
Bet tokie jau mes esam
Mes nesėdim ramiai Apavą ant kojų - ir pirmyn
Džiaugsmas ir liūdesys, drąsa ir baimė
Smalsumas ir pyktis Pavojų kupinoje planetoje
Bet keistenybės tik prasideda
PAGAL NEITANO V. PAILO KNYGŲ SERIJĄ
SKALBYKLA
Kas per...
Aš nepratusi anksti keltis.
Ir aš. Tai buvo vienintelis laisvas laikas apavui išsiskalbti.
Atsargumo per daug nebūna
Ant skardžio prie kelio
Bet jei norit skaniai pavalgyti
Bebijant, kad nenugarmėtumėt į prarają
Būtinai apsilankykit
„Būkit atsargūs“ Restorane „Būkit atsargūs“
Ant skardžio krašto viskas skanu
- Restorane „Būkit atsargūs“ - Tik nenugarmėkit
Negaliu patikėti, kad vis dar leidžia tą reklamą.
Ji skamba turbūt jau 20 sukinių.
Ar tai tikras restoranas?
Taip. Jis pavojingai kybo ant skardžio krašto.
Girdėjau, gali greitu laiku nugarmėti į prarają.
Ne.
Nors apie tai kalbama jau nuo seno. Niekada nesi ten buvęs?
Ne. Neseniai čia atvykau ir apsigyvenau pas seserį.
Ji laukiasi pirmosios atžalos.
Kaip miela.
Jei žinai kitų puikių vietų,
kurios pavojingai nekybo ant skardžio,
būtų įdomu išgirsti.
Nieko ten pavojingo.
Buvau ten prieš kelias savaites
mergvakario atšvęsti.
Ne savo mergvakario.
Ne, aš tebesu vieniša būtybė.
Jis čia gerai sugalvojo.
Taip. Šiltas medžiaginis apavas tiesiai iš džiovyklės.
Ne! Mano apavas.
Nesijaudink. Žinau, ką daryti.
Atsiprašau. Viskas per mane.
Prašau. Nieko čia tokio.
Galiu nubėgti kito puodelio gėrimo.
Ar ta vieta ant skardžio netoli nuo čia?
Netoli, taip.
Gerai. Nubėgsiu ir nupirksiu.
- Arba... - Arba?
Arba gal norėtum eiti kartu
ir ten išgerti energinio gėrimo?
Mielai.
Jis juk nenugarmės į prarają būtent šiandien, tiesa?
Neturėtų.
Jei turi minčių dėl šių sukinių atrakcijos ant stogo,
sakyk dabar arba laikyk savo skonių raumenį už dantų.
Kiekvienais sukiniais aš siūlau ką nors tikslingo ir funkcionalaus.
Ir kiekvienais sukiniais
tu pasirenki tai, kas nėra nei tikslinga, nei funkcionalu.
Todėl, kad aš gyvenu su ugnele.
Sveiki atvykę į „Būkit atsargūs“. Lėtas ar greitas aptarnavimas?
Greitas?
Energinio gėrimo?
- Taip, prašyčiau. - Ačiū.
Minutėlę.
Smagu. Būnant viduje nesijaučia,
kad bet kurią akimirką gali mirti.
Na, tu dar neragavai čionykščio valgio.
- Kuriame miesto rajone... - Girdėjai apie Dvigubo užtemimo dieną?
Atsiprašau. Pertraukiau.
Norėjau paklaust, ar girdėjai apie Dvigubo užtemimo dieną.
Ji netrukus ateis.
Kalbi apie užtemimą? Sesuo kažką apie tai minėjo.
Pagalvojom, kad būtų smagu, jei tą dieną atsirastų jos atžala.
Būtų tikrai smagu.
Aš tikiu mūsų planetos ir mūsų gyvenimo nuo atsiradimo dienos
tarpusavio priklausomybe.
Dvigubo užtemimo diena yra nuostabi.
Bet savaitės iki jos gali būti ne tokios malonios.
Tikrai?
Garantuotai. Būtybės tampa be galo suirzusios.
Sakoma, kad tomis savaitėmis nereikia priimti svarbių sprendimų,
nes gali neracionaliai mąstyti.
Aš nusprendžiau pakviesti tave išgerti energinio gėrimo, ir nieko blogo nenutiko.
Tik pažvelk į šį vaizdelį.
Mums reikia tokios atrakcijos, kuri padėtų būtybėms įvertinti tai,
kas driekiasi jiems prieš akis.
Gal reikėtų gražių staliukų ir kėdžių?
Nuobodu. Be to, o jeigu pradės lyti?
Jei pradės lyti, būtybės grįš į vidų.
Noriu, kad ši atrakcija džiugintų visus sukinius.
- Galime sumontuoti tentą. - Jis užstos dangų!
Reikia kažko įstabesnio ir rizikingesnio, pavyzdžiui, lyno virš prarajos.
Būtybėms patinka kaboti ant lynų.
Pažiūrėsiu, ar svečiams nieko netrūksta.
Trapecija būtų neblogai.
Jis yra vienas iš mano mėgstamiausių vaidintojų.
Teko girdėti, kad jis nelabai draugiškas.
Bet vis viena labai talentingas.
Gal nueikime pažiūrėti naujausių jo judančių paveikslėlių?
Su tavim labai lengva bendrauti. Bet nenoriu tavęs apgaudinėti.
Dabar nesu pasiruošusi romantiškiems santykiams.
Suprantu. Viskas gerai. Aš ir neieškau rimtų santykių.
Tiesiog nemanau, kad tai būtų gera mintis, artinantis Dvigubo užtemimo dienai.
Nenorėčiau pasiųsti dangui žinią, kad esu pasiruošusi pokyčiams.
- Atsiprašau. - Nereikia atsiprašinėti.
Vietoje to, kad dorotumeisi su savo jausmais, tu bandai jų išvengti,
o kaltę suverti astrologijai.
- Viską suprantu. - Gal aš jau eisiu.
Palikti pinigėlių už energinį gėrimą?
Nebūtina, bet jei paliksi, imsiu geriau apie tave galvoti.
Tada nepaliksiu.
Apgailestauju dėl sudaužytos kraujo pompos.
O tu nemoki slėpti jausmų.
Aš... Tikrai?
- Girdėjau, neseniai čia atsikraustei. - Iš kur žinai?
Laikausi nuomonės, kad neverk pametęs, nesidžiauk radęs.
Šiuo atveju tu esi būtybė, kuri verkia pametusi.
O aš esu būtybė, kuri džiaugiasi radusi.
Gal tau reikia darbo? Mums praverstų pagalba.
Nežinau.
Girdėjau, ši vieta gali greitai nugarmėti į prarają.
Gali. Bet girdėjai posakį,
kad kai vienos durys užsidaro, atsidaro kitos?
Ir tik tada sužinosi, kas tavęs laukia,
kai pro tas duris įeisi.
Tokio posakio nesu girdėjęs. Bet darbo man reikia.
Susipažinčiau su naujomis būtybėmis.
Bet nesu dirbęs restorane.
Šiaip tai tau reikėtų patobulinti derėjimosi įgūdžius,
bet šis darbas būtų kaip tik tau.
Eime, supažindinsiu tave su kitais darbuotojais.
Susipažink.
Pasamdei šią būtybę?
Dar ne, bet mums tikrai reikia dar vieno darbuotojo.
Aną vakarą tau teko padirbėti už kelis padavėjus.
Tau neblogai sekėsi, bet padegei stalą.
Na, darbo čia niekada netrūksta.
Bet kas jis apskritai toks?
Normalus vaikis. Turbūt.
Tiesą sakant, man jau 22 sukiniai.
Mokslus baigiau su pagyrimu.
Šaunus vaikis. Neseniai čia atsikraustė. Talentingas, tikiuosi.
Tau priminti apie tą šaunią būtybę, su kuria susipažinau prieš dešimt sukinių?
Mums nepamaišys šviežias kraujas.
Lažinuosi, jis įneš ką nors naujo į šią seną vietą.
Išbandysim ir pažiūrėsim, kaip tau seksis.
Ką tu geriausiai moki?
Mokytis naujų dalykų.
Matai? Amžinas mokinys. Nagi, aprodyk jam viską.
Aš būsiu ant stogo ir intensyviai galvosiu apie atrakciją.
Jei tau kils minčių, mielai jas išklausysiu.
Kiekvienais sukiniais ji surengia naują atrakciją ant stogo,
kad pritrauktų naujų lankytojų ir nudžiugintų nuolatinius.
Dažniausiai atrakcijos būna neapgalvotos ir nefunkcionalios.
Kokia buvo praėjusiais sukiniais?
Ji pavertė seną telefono būdelę mažučiu šokių klubu.
- Skamba įdomiai. - Joje įstrigo trys mūsų lankytojai.
- Vaje. - Bet du iš jų įsimylėjo vienas kitą.
O vienas numirė.
Per kitą nelaimingą įvykį. Tiek to, prašau čia.
Ką gi, čia mūsų kantrybės stotelė.
Visus savo lankytojus mes vadiname svečiais,
jiems taip labiau patinka.
Jei tenka palaukti, išdaliname jiems šituos.
Kai staliukas paruoštas, jis suzvimbia. Taip pat numalšina galvos skausmą.
Čia mes laikome silpnus nuodus.
Nuodų pilstytojai saugo butelius,
ruošia gėrimus ir pasako lankytojams, kada gana gerti.
Vadink mane nuodų someljė.
Taip pat šiame bare
vienišos būtybės gali susipažinti su kitomis būtybėmis
tikėdamosi, kad galės pasibučiuoti ar užmegzti rimtus santykius.
Labai įdomu stebėti, kaip joms sekasi,
bet ypač tada, kai nesiseka.
Taip pat turime gėrimo su burbuliukais pilstytuvą.
Štai, išbandyk. Bet nusuk nuo mūsų,
gal virš...
Gal jau eikim į virtuvę.
Ten yra ką pamatyti.
Taip, virtuvė. Plakanti kiekvieno restorano kraujo pompa.
Tu išmanai darbą virtuvėje.
Žinoma. Čia yra valgio šaldytuvas.
- Indų plautuvė. - Turbūt labai moderni.
- Ji čia stovi nuo senų laikų. - O čia turbūt čirškyklė.
Viryklė. Gerai, apie viską nuo pradžių.
Valgis dedamas į lėkštes, lėkštės ant padėklų, o padėklai - ant rankų.
Turime įdiegę sklandžią sistemą. Vienas, du, trys. Fotobūdelė.
Mes ten neiname nusnūsti, nors ir labai norime.
Užimta.
Lankytojo užsakymą galima užsirašyti,
bet jiems labiau patinka, jei jį įsimeni.
Žinai tą nemalonų jausmą, kai matai padavėją nešant užsakymą,
bet jis skirtas ne tau?
To padeda išvengti eiliškumas ir padėklų dangčiai.
- Ant sienų kabo įvairios senienos. - Taip yra daugelyje restoranų.
Kam to...
Nostalgija pagerina valgio skonį.
Eisi kartu su mumis?
Ačiū. Mielai.
O dabar - į mano namus.
BŪKIT ATSARGŪS
Ar kas nors tau minėjo,
kad restoranas pamažu slysta nuo skardžio?
Gal.
Mes viską patikrinome. Tiksliau, miestas patikrino.
Taip, žinoma. Nusipirkusi jį pagalvojau: „O Lorbe, tai geruoju nesibaigs.“
Bet tai buvo prieš daugybę sukinių. Dabar lankytojai nebedėvi gelbėjimosi liemenių.
Jei norėsi, galėsi dėvėti. Sandėliuke jų daugybė.
Išsireikalavau, kad kas kelis mėnesius miestas atsiųstų geriausius inžinierius
padėčiai įvertinti.
Kaip tik nuo vakar čia dirba inžinierius, kuris viską matuoja
ir amžinai raukosi, kaip ir visi kiti.
Gal pokalbis su juo nuramins tau nervus.
Prašau. Dėvėk į sveikatą.
Ačiū. Kaip tik man. Su maišeliais rankoms.
Atsiprašau, nenoriu tau trukdyti.
Tik noriu pristatyti tau šią smalsią būtybę,
kuri turi su saugumu susijusių klausimų, į kuriuos aš nesu apmokyta atsakyti.
Na, abejoju, ar turiu gerų žinių dėl saugumo.
Šiai vietai gresiantis pavojus turėtų tau kelti nerimą.
Na, taip. Bet tokį įspėjimą girdžiu kiekvieną kartą.
Jau net pradedu juo tikėti. Restoranas gali nukristi nuo skardžio.
Taip, apgailestauju, jis gali nugarmėti.
- Ką? - Gal po kokių 20 sukinių.
Na, turime pakankamai laiko, kad...
Ne. Panašu, kad jis nugarmės Dvigubo užtemimo dieną,
nes nuo mėnulio priklauso potvyniai ir atoslūgiai,
kurie daro poveikį tektoniniams poslinkiams ir panašiai.
Atsiprašau, šią Dvigubo užtemimo dieną? Šiais sukiniais?
Kaip manai, jau baigėsi lankytojų antplūdis?
Norėčiau to trijų rūšių bulvių patiekalo.
Kaip gali dabar apie tai galvoti? Mes visi nugarmėsim į prarają.
Nėra ko jaudintis.
Žinau, kaip sustiprinti pamatus,
kad šis restoranas nesilaikytų kaip ant snarglių.
Nenorėjau tavęs dar labiau išgąsdinti.
Nežinau, ar sutiksiu čia dirbti.
Aš labai bijau mirti.
Be to, abejoju, ar nori, kad čia dirbčiau.
Dabar, kai pasakei, kad nenori čia dirbti, dar labiau noriu, kad čia dirbtum.
Keista, ar ne? Apsimetimas neprieinamu turi daug privalumų.
Tikra tiesa.
O tu nebijai?
Žinau, kad jau senokai čia dirbi, bet kodėl nenori visko mesti?
Juokinga istorija.
Atvykau čia, kai buvau tavo amžiaus, su grupe studentų meteorologų,
norėdama išsiaiškinti, kas tas rūkas prarajoje.
Bet viskas pakrypo netikėta linkme.
- Tu vienintelė likai gyva? - Ką? Ne.
Aišku. Tad jei studijavai meteorologiją...
Kodėl dirbu čia?
Na, paaiškėjo, kad meteorologija ne man.
Per daug spėliojimų, nei galėjau tikėtis.
Bet man puikiai sekasi kitose srityse, ir aš iš tikrųjų pamilau šį darbą.
Man čia patinka.
Tai sužinojai, kas tas rūkas?
Ne, niekas nežino, kaip giliai jis prasiskverbęs, ir kas yra apačioje.
Gal skystis, gal purvas, o gal svajonės.
Bet esmė ta, kad čia dirbti yra gera.
O gražesnio vaizdo nė nesusapnuotum. Gal užlipam ant stogo?
Apsisprendei dėl atrakcijos?
Dar ne. O laiko lieka vis mažiau.
- Dar šįvakar reikia dėl jos apsispręsti. - Kodėl?
Nes man geriausiai sekasi, kai jaučiu įtampą.
Susipažinai su darbu, vaiki?
Kai ką sužinojau, kai ką dar teks sužinoti.
Jis nieko neišmano apie restorano valdymą,
bet su juo malonu bendrauti.
Dėkui.
Jei pamėtėsi gerą mintį dėl atrakcijos, pakelsiu tau algą.
Rimtai? O jei aš tai padarysiu?
Pažiūrėsiu, ar lankytojams nieko netrūksta.
Ate.
Pastebėjau, kad slapta žvilgčioji į tą vyrišką būtybę.
Ar tai taip akivaizdu?
Nežinau, ar jis pastebėjo. Kodėl nenori jo pakalbinti?
Abejoju, ar tai gera mintis.
Kodėl? Juk jis tokia pat būtybė, kaip mes.
Man sunku rasti bendrą kalbą su nepažįstamomis būtybėmis.
Apie tai ir pasikalbėk su juo.
- Gal jūs abu panašūs. - Ne. Dėkui.
Kas blogiausio gali nutikti?
Likus kelioms savaitėms iki Dvigubo užtemimo dienos,
viskas įmanoma.
- Tu čia rimtai? - Anksčiau aš taip negalvojau, bet dabar
tai man atrodo puikiu pasiteisinimu.
Juk smagu rizikuoti.
Jei tikrai taip galvoji, ar nenorėtum
surizikuoti nugarmėti į prarają ir įsidarbinti pas mus?
Negaliu priimti tokio sprendimo, likus kelioms savaitėms
iki Dvigubo užtemimo dienos.
Susitariam taip. Jei sutiksiu pas jus dirbti, pakalbinsi jį?
Siūlau kitą variantą.
Nunešk jam, gerai?
Atsiprašau. Kažkas įstrigo tarp dantų.
Nereikia atsiprašinėti dėl burnos higienos,
nors man neįdomu tai girdėti.
Aš atnešiau tau sąskaitą.
Tikiuosi, teisingai pasakiau. Nes darau tai pirmą kartą.
Dėkui.
Atsiprašau, kad neatsakiau vakar.
Nieko nenusimanau šiuose reikaluose.
Tik noriu pasakyti, jog nėra taip, kad tu man nepatiktum.
Vadovybė.
Matei? Viens, ir viskas.
Taip, tu teisus.
Visad sakau, kad nereikia iš musės
daryti dramblio.
Mes visi šioje didžiulėje planetoje tokie nereikšmingi.
Kai pradedame tai suprasti,
galime geriau įvertinti savo patirtis
ir tai, kokia nuostabi mūsų planeta.
Lorbe mano.
Žinau, kokia turi būti šių sukinių atrakcija.
Mažutė čiuožykla?
Ne, kai kas prasmingesnio.
Už čiuožyklą?
ENERGINIS GĖRIMAS!
VAŽIUOKLĖ
Su didžiuliu džiaugsmu pristatau mūsų naująją atrakciją.
Teleskopą.
Jis nukreiptus į mūsų du mėnulius - Lorbą ir Rorbą,
kurie abu netrukus užtems.
Turėjau panašų vaikystėje.
Tai gali tapti mėgstamiausia mano atrakcija.
Čia jis viską sugalvojo.
Kartais verta gerai įsižiūrėti į mus supančias planetas,
kad įžvelgtume tai, ko iki šiol nepastebėjome.
Be to, juo galima pasinaudoti ieškant lobio.
Aišku.
Turiu pripažinti, kad įdarbinti jį buvo puiki mintis,
nežiūrint į tai, kad jis niekam tikęs padavėjas.
Esu sužavėta, kad įžvelgei jo potencialą.
Kiekviena būtybė turi savų stipriųjų pusių.
Gal jis ir kūrybiškesnis, bet tu esi puiki vadovė.
Dėkui. Esi labai netipiška savininkė.
Dėkui. Galiu būti dar netipiškesnė.
Lyg aš nežinočiau.
Ačiū, kad likai čia.
Ačiū, kad mane įtikinai.
Nemeluosiu. Kuo daugiau apie tai galvoju, tuo labiau bijau
nugarmėti į tą bedugnę.
Jei nugarmėsim, tai nugarmėsim geroje draugijoje.
Išvertė Laima Banionienė