Kad būtnes sāk domāt par lodes plašumu,
tām bieži tiek atgādināts, ka pašas ir sīkas kā kukainīši.
Reizēm šādi apceres brīži vainagojas ar bezpalīdzības sajūtu.
Taču līdz ar neskaidrību rodas sajūta par lielām iespējām.
Uz lodes ir tik daudz iespēju, ka reizēm būtnes nenovērtē tās potenciālu
un nesaprot: kad viena iespēja šķiet ļoti tālu,
cita var būt daudz tuvāk, nekā varētu domāt.
Tā mūsu lode Kas piešķiebusies
Riņķo apkārt zvaigznei
Mēs meklējam, kā dzīvi darīt jēdzīgu
Reizēm sanāk ērmīgi
Mēs zinām tikai to, ka eksistējam
Bet ilgi tas nebūs Tāpēc labāk uzvilkt kājcaurules
Prieks un bēdas, drosme un bailes
Ziņkāre un dusmas Uz planētas, kur valda briesmas
Un tālāk būs Tikai dīvaināk
PAMATĀ NEITANA PAILA GRĀMATAS
KŪLEŅŠRUBIS
Kas tad...
Es parasti neceļos līdz ar zvaigzni.
Es tāpat. Šis bija vienīgais laiks, kad varēju iztīrīt caurules.
Zin, nu gan ir jāuzvedas prātīgi
Uz klints ceļa malā
Bet, ja gribi maltīti Kas augstāka par citām
Kamēr raizējies par to Kas sagaida apakšā
Nu tad jādodas
Jādodas uz "Nu gan prātīgi" Ir jādodas uz "Nu gan prātīgi"
Ik maltīte ir kā brīnums Kad karājies virs bezdibeņa
- "Nu gan prātīgi" - Nenokrīti!
Neticami, ka to reklāmu vēl rāda.
Tā ir taisīta pirms kādiem 20 apgriezieniem.
Tā vieta tiešām eksistē?
Jā. Tā bīstami karājas klints malā.
Dzirdēju, tā taisās atdalīties un iekrist tukšumā.
Ak nē.
To gan runā jau veselu mūžību. Tu laikam neesi tur bijis?
Nē. Esmu tikko atbraucis, lai dzīvotu pie māsas.
Viņa gaida pirmo atvasi.
Cik mīļi!
Ja zini kādas labas vietas, kas bīstami nekarājas klints malā,
labprāt par tām uzzinātu.
Nav jau tik bīstami.
Biju tur pirms pāris nedēļām svinēt pēdējo neprecētās dienu.
Svētki nebija mani. Nē, es aizvien esmu neprecēta būtne.
Tā gan ir prātīga būtne.
Jā. Siltas kāju audumcaurules pa taisno no kūleņsildītāja.
Ak nē! Tā ir manējā!
Malā! Es tikšu galā.
Atvaino. Liekas, ka tā ir mana vaina.
Beidz, nekas traks.
Es varu tev atnest jaunu krūzi. Tā klints vieta ir tuvu?
Ir gan, jā.
Labi! Nu, es varu aizskriet turp un atnest.
- Vai... - Vai?
Vai varbūt tu gribētu tur pasēdēt
un uzņemt ņiprumšķidrumu kopā - speciāli?
Jā.
- Šodien jau tā tukšumā neiekritīs, vai ne? - Es šaubos.
Ja tev ir idejas par šī apgrieziena atrakciju uz jumta,
runā tagad vai mūžam turi savu garšmuskuli.
Katru apgriezienu es ierosinu kaut ko jēgpilnu un funkcionālu.
Un katru apgriezienu
jūs izvēlaties to, kas nav ne jēgpilns, ne funkcionāls.
Tāpēc, ka izvēlos dzīvot stilīgi.
Sveicam Nu gan prātīgi. Gribat pasēdēt vai drīz laisties prom?
Laisties prom?
Vai palūgt kādu atnest jums ņiprumšķidrumu?
- Jā. - Tas būtu lieliski.
Tūlīt būs!
Jauki. Iekšā nemaz neliekas, ka kuru katru brīdi vari iet bojā.
Tu vēl neesi nogaršojis uzturu.
- No kuras... - Vai tu zini par...
Atvainošanās. Saki.
Interesējos, vai tu zini par Dubultās ēnas dienu. Tā tuvojas.
Tas aptumsums? Māsa man to pieminēja.
Domājām, būtu jauki, ja viņas atvase uzrastos tieši tai dienā.
Būtu gan!
Es ticu ka mūsu lode un dzīves cikls kopš parādīšanās ir saistīti.
Un Dubultā ēnas diena ir lieliska diena.
Bet nedēļas pirms tās var būt nepatīkamas.
Tiešām?
Ļoti. Būtnes var kļūt pilnīgi neciešamas.
Saka, lai šajās nedēļās nepieņem svarīgus lēmumus,
jo būs grūti domāt ar galvu.
Es pieņēmu lēmumu paaicināt tevi uz ņiprumšķidrumu, un tas sanāca.
Kas par skatu!
Mums ir vajadzīga atrakcija, kas palīdz novērtēt šo diženību,
kas atrodas acu priekšā.
Varbūt vienkārši galdus un krēslus?
Garlaicīgi! Un lietū tas nederēs.
Ja līs, būtnes varēs sēdēt iekšā.
Es gribu, lai šī atrakcija ir patīkama visu apgrieziena laiku.
- Varam uzlikt nojumi. - Tad neredz debesis!
Domāsim plašāk un riskantāk. Piemēram, trošu ceļš pār tukšumu!
Būtnēm patīk karāties striķos.
Iešu apraudzīt savus klientus.
Trapece - tas varētu būt forši.
Viņš ir arī viens no maniem mīļākajiem tēlotājiem.
Esmu dzirdējis, ka kā būtne viņš nav draudzīgs.
Bet, manuprāt, tik un tā talantīgs.
Varbūt kopā apskatāmies viņa jauno kustīgo bildi?
Man ar tevi ir ļoti viegli sarunāties. Bet es negribu tevi maldināt.
Es neesmu gatava romantiskām attiecībām.
Skaidrs. Nekas. Es nemeklēju neko nopietnu.
Vienkārši tuvojas Dubultās ēnas diena, tāpēc man tas nešķiet prātīgi.
Es negribu noraidīt ziņu lodei, ka esmu gatava pārmaiņām.
- Atvainošanās. - Atvainošanās nav vajadzīga.
Tu no jūtām izvairies un vainu novel uz mainīgo mēnešu pozīciju.
- Es saprotu. - Varbūt man labāk iet.
Varu atstāt valūtu par ņiprumšķidrumu?
Nav nepieciešams, taču tad būšu par tevi labākās domās.
Varbūt tad labāk neatstāšu.
Ei!
Man žēl, ka tev salauza asinspumpi.
Tu gan savu asinspumpi turi delnā, ko?
Es... Tiešām?
- Dzirdēju, tu esot tikko atbraucis. - Kā jūs to dzirdējāt?
Un es uzskatu, ka vienas būtnes nelaime ir citas būtnes laime.
Šajā gadījumā nelaimīgā būtne esi tu.
Un es esmu tā laimīgā.
Tev vajag darbu? Mums noderētu palīgs.
Nezinu gan.
Dzirdēju, šī vieta drīz var iekrist tukšumā.
Varētu. Bet tu jau zini to teicienu:
"Kad vienas durvis aizveras, citas atveras.
Un tu neuzzināsi, vai iekritīsi milzu caurumā aiz tām,
kamēr nebūsi pa tām izgājis."
Tādu teicienu nebiju dzirdējis. Bet darbs man ir vajadzīgs.
Man patiktu iepazīties ar citām būtnēm.
Bet restorānā es nekad neesmu strādājis.
Tavas kaulēšanās prasmes derētu uzlabot, bet šim darbam tu esi ideāli piemērots.
Ejam iepazīties ar personālu!
Tas ir viņš!
Jūs viņu pieņēmāt darbā?
Vēl ne, bet mums vajag kādu, kas var sākt strādāt uzreiz.
Vakar tu aizvietoji pusi viesmīļu.
Visu izdarīji lieliski, bet arī aizdedzināji galdu.
Darba pietiek vienmēr. Bet kas viņš vispār ir?
Labs puika. Droši vien.
Vispār man ir 22 apgriezieni. Absolvēju ar visiem uzsitieniem pa muguru.
Varens puika! Tikko šeit ieradies, droši vien izcils visvisādās lietās.
Varbūt tas tev atgādina kādu varonīgu būtni pirms desmit apgriezieniem?
Mums te noderētu cits skatpunkts.
Viņš šai vecajai vietai noteikti piešķirs jaunu smeķi.
Mēs pārbaudīsim, vai tiksi galā.
- Tava spēcīgākā prasme? - Apgūt jaunas prasmes.
Redzi? Viņš vienmēr mācās. Nu, izrādi viņam telpas!
Es būšu uz jumta un prātošu par jauno atrakciju.
Ja tev ir kādas idejas, labprāt uzklausīšu.
Katru apgriezienu viņš izdomā jaunu jumta atrakciju,
lai pievilinātu jaunus klientus un izklaidētu vecos.
Parasti atrakcijas ir nepārdomātas un grūti pielietojamas.
Kāds bija pagājušais?
Viņš vecu telefona būdu pārvērta par mazu deju klubu.
- Izklausās jautri. - Trīs klienti iesprūda.
- Au! - Bet tad divi iemīlējās.
Bet tad trešais aizgāja bojā.
Nesaistītā negadījumā. Labi, nāc te!
Tā, šis ir pacietības podijs.
Visus apmeklētājus mēs saucam par svinētājiem,
lai viņiem būtu patīkamāk.
Ja ir jāgaida, iedodam viņiem šo.
Tas dūc, kad viņu galdiņš ir sagatavots. Un palīdz pret galvassāpēm.
Te mums stāv vieglā inde.
Indes lējēji sargā pudeles,
sajauc šķidrumus un pasaka klientiem, kad jābeidz kļūt raudulīgiem.
Es drīzāk esmu indes someljē.
Tāpat bārs ir īstā vieta,
kur vientuļām būtnēm citai ar citu iepazīties
cerībā tikt pie mutspiešanās vai stabilas ģimenes dzīves.
Ir interesanti vērot, kā viņiem sokas vai nesokas.
It īpaši - ja nesokas.
Vēl mums ir burbuļšķidruma šļūtene.
Še, pamēģini. Tikai tēmē prom no mums.
Piemēram, kaut kur...
Iesim uz virtuvi! Tur ir daudz, ko redzēt.
Jā, virtuve. Katra restorāna asinspumpis.
- Tātad ar virtuvi esi pazīstams! - Protams. Tas ir uztura glabātājs.
- Šķīvju tīrītājs. - Laikam jaunāka ierīce.
- Tas te ir tikpat ilgi cik es. - Un tas noteikti ir čurkstuma taisītājs.
Karstuma pūtējs. Labi, sāksim no paša sākuma.
Uzturs nonāk uz šķīvjiem, šķīvji - uz paplātēm, paplātes - uz locekļiem.
Mēs lietojam kaudzēs kraušanas sistēmu. Kaudze. Kaudze. Kaudze. Fotokabīne.
Tajā mēs neguļam, lai kā gribētos.
Te ir aizņemts!
Klienta pasūtījumu vari pierakstīt,
bet, ja to iegaumēsi, viņiem būs lielāka spriedze.
Zini to sajūtu, kad tev tuvojas pasūtījums,
bet patiesībā tas ir citam?
To mēs novēršam ar konkrētiem maršrutiem un paplāšu vākiem.
- Pie sienām ir vecas lietas. - Tā ir daudzos restorānos.
- Kāpēc tā... - Nostalģija ēdienu padara gardāku.
Jūs apskatei pievienosieties?
Liels paldies! Labprāt.
Nākamā - mana valstība.
NU GAN PRĀTĪGI
Vai kāds tev ir teicis,
ka restorāns lēnām slīd nost no klints?
Varbūt.
Mēs likām to novērtēt. Pareizāk sakot, pilsēta lika.
Jā, protams. Kad to pārņēmu, es domāju: "Ak Lorb, tas nebeigsies labi!"
Bet tas bija pirms daudziem apgriezieniem. Klienti vairs nevelk glābšanas vestes.
Ja gribi, vari vilkt. Skapī to ir tonnām.
Pēc mana pieprasījuma pilsēta sūta savus labākos inženierus,
lai ik pa pāris mēnešiem tie atjaunotu atļauju.
Pēdējais ieradās vakar. Stundām ilgi visu ko mēra un vaikstās - kā parasti.
Varbūt saruna ar viņu nomierinās tavus nervus.
Lūdzu, tā ir tava!
Paldies. Der kā uzlieta. Caurumi rokām!
Atvainošanās! Negribu iztraucēt jūsu darbu.
Gribēju jūs iepazīstināt ar šo zinātkāro būtni,
kurai ir jautājumi par drošību, un es uz tiem nespēju atbildēt.
Diez vai par drošību man jums ir labas ziņas.
Briesmām vajadzētu jūs uztraukt.
Tā ir. Bet brīdinājums vienmēr ir viens.
Nu jau tas gandrīz dod drošību. "Restorāns var nokrist no klints."
Jā, piedodiet. Nogāzīsies gan.
- Ko? - Nuja, pēc kādiem 20 apgriezieniem.
Tad mums vismaz pietiks laika...
Nē. Daudz ticamāk, ka tas nokritīs Dubultās ēnas dienā,
jo mēneši iespaido plūdmaiņas,
kas ietekmē tektoniskos šelfus un tamlīdzīgi.
Atvainojiet, šajā Dubultās ēnas dienā? Šajā apgriezienā?
Vai pusdienotāju uzplūds ir rimies? Es varētu uzēst trīskāršo cietes bļodu.
Kā jūs par to tagad varat domāt? Mēs visi aiziesim bojā tukšumā!
Nevajag uztraukties. Man ir plāns, kā nostiprināt pamatus,
lai tie neturas uz puņķiem, kā tas notiek patlaban.
Es negribēju, lai šī saruna tavu trauksmi vairo.
Nezinu, vai varu šeit strādāt. Es pārāk baidos no bojāejas.
Turklāt man neliekas, ka tu vispār gribi, lai te strādāju.
Tagad, kad tu negribi te strādāt, man vairāk gribas, lai tu te strādātu.
Vai nav interesanti? Nepieejamā tēlošana dod daudz priekšrocību.
Tā gan.
Tu nebaidies?
Es zinu, ka tu te strādā jau sen, bet kāpēc paliec?
Smieklīgs stāsts.
Kad biju tavā vecumā, pārcēlos uz šejieni kopā ar meteorologu grupu,
lai noskaidrotu, kas tā par miglu tukšumā.
Nekas nenotika pēc plāna.
- Tu vienīgā paliki dzīva? - Ko? Nē.
Skaidrs. Ja tu mācījies meteoroloģiju...
Kāpēc es te vispār strādāju?
Izrādījās, ka es esmu slikta meteoroloģe.
Bija jāmin vairāk, nekā biju gaidījusi.
Taču man padodas citas lietas, un beigās man šis darbs tiešām iepatikās.
Man šī vieta ir mīļa.
Tu noskaidroji, kas atrodas zem miglas?
Nē. Neviens nezina, cik tā ir dziļa vai kas atrodas apakšā.
Varbūt šķidrums, varbūt zeme. Varbūt sapņi.
Taču es gribēju teikt, ka šī ir lieliska darbavieta.
Un skats ir neatkārtojams. Vai iziesim uz jumta?
Vai par atrakciju ir izlemts?
Vēl ne. Un laiks sāk iet uz beigām.
- Par atrakciju jātiek skaidrībā šovakar. - Kāpēc?
Es vislabāk strādāju grūtībās.
Vai pamatus jau apguvi, puika?
Šķiet, kaut ko iemācījos, bet noteikti ir vēl daudz kas apgūstams.
Viņš neko nezina par restorāna pārvaldību, taču ir patīkams sarunu biedrs.
Pateicība!
Ja tev radīsies ideja atrakcijai, paaugstināšu amatā.
Tiešām? Un ja radīsies man?
- Iešu vēlreiz apraudzīt savus klientus. - Atā!
Nevarēju neievērot, ka tu met acis uz pastāvīgo apmeklētāju.
Pārāk uzkrītoši?
Diez vai viņš pamanīja. Aizej un parunā ar viņu!
Nedomāju vis.
Kāpēc ne? Viņš ir tikai būtne.
- Citu klātbūtnē es nespēju atvērties. - Varbūt jūs par to varat parunāt.
- Varbūt jums tas ir kopīgi. - Nē, nē. Pateicība.
- Kas ir sliktākais, kas var notikt? - Pirms Dubultās ēnas dienas
ir iespējams viss.
- Tā tiešām ir? - Agrāk es tā nedomāju,
bet tagad šis attaisnojums noder.
Riskēt ir interesanti.
Ja tā nav maldināšana, vai tu nedomā,
ka tev vajadzētu noriskēt un pieņemt šo darbu?
Es nevaru pieņemt tādu lēmumu pirms Dubultās ēnas dienas.
Varbūt tā? Ja sākšu te strādāt, vai tu aiziesi tur?
Varbūt pussolīti?
Vai aiznesīsi to viņam?
Atvainošanās. Man kaut kas ir iesprūdis starp mutesbluķiem.
Par zobu higiēnu nav jāatvainojas, lai gan negribu par to daudz klausīties.
Es paņemšu jūsu valūtu, kad vēlaties.
Tā laikam jāsaka. Es šo darbu neesmu darījis.
Pateicība.
Atvaino, ka vakar neatbildēju. Tas man nepadodas.
Tikai gribēju pateikt, ka nav tā, ka tu man nepatīc.
Vadība.
Redzi? Vienkārši.
Jā, tev taisnība.
Es uzskatu, ka ir svarīgi netaisīt lielus kalnus
no mazo kukaiņu pauguriem.
Lodes mēroga plānā mēs esam tikai kripatas.
Un, kad to saprotam,
mēs varam labāk novērtēt to, kas ar mums notiek,
kā arī to, cik patiesībā mūsu lode ir maģiska.
Ak mans Lorbs!
Es zinu, kādai jābūt atrakcijai!
Maza slidotava?
Nē. Kaut kas jēgpilnāks.
Par slidotavu?
ŅIPRUMŠĶIDRUMS!!
GRUPAS RIPOJAMMAŠĪNA
Man ir tas gods atklāt mūsu jauno atrakciju.
Teleskopu!
Un tas ir pavērsts pret mūsu diviem mēnešiem Lorbu un Rorbu
un ir sagatavots Dubultās ēnas dienai.
Jaunbūtnībā man arī tāds bija.
Šī varētu būt mana mīļākā atrakcija.
To izdomāja viņš.
Reizēm ir tikai kārtīgi jāpaskatās uz lielo lodi mums apkārt,
lai ieraudzītu to, kas visu laiku bijis mūsu acu caurumu priekšā.
Un vēl ar to var meklēt dārgumus.
Labi.
Man jāatzīst, ka pieņemt viņu darbā bija laba doma,
kaut arī viņš ir briesmīgs oficiants.
- Jauki, ka ieraudzījāt viņa potenciālu. - Katrai būtnei ir savi talanti.
Viņš varbūt ir radošāks, bet tu esi izcila menedžere.
Pateicība. Jūs esat ļoti ekscentrisks īpašnieks.
Pateicība. Un es varu kļūt vēl dīvaināks.
To rādīt nevajag.
Ei. Paldies, ka paliki.
Paldies, ka mani pierunāji.
Atzīšu - jo vairāk par to domāju, jo vairāk baidos no iekrišanas bezdibenī.
Ei! Ja kritīsim, tad labā sabiedrībā.
Tulkojis Imants Pakalnietis