För länge sedan bestämde varelser att djur kan vara vänner.
Jag vill bli vän med det hårdfota springmonstret
för att låna dess fart och borsta dess nacklugg.
Du borde sätta dig på den.
-Den kan ju sparka mig. -Det är priset för fart.
Såja. Lugn.
Lugn, nya kompisen. Snart blir du vårt standardtransportmedel.
-Vissa var för elaka. -Hej, stora vibrerande djur.
Vill du samleva?
Så vi valde de mindre.
Hej, lilla vibrerande djur.
Vill du samleva?
Mycket bättre.
Andra djur var för taggiga, som smärtklot.
Borde ha förväntat mig det.
Eller för illaluktande, som rökrumpor.
Det svider.
Men några var perfekta. Som vibrerande djur, moraliska djur
skräpskägg och till och med släpskålar.
Många säger att djur är våra bästa vänner.
Men älskar de oss verkligen? Eller bara vårt godis?
Du slickade mig i munnen.
Tacksamhet.
BASERAT PÅ BOKSERIEN AV NATHAN W PYLE
Men älskar de oss verkligen? Eller bara vårt godis?
Det vore lättare att vara ett djur och slippa oroa sig för vad andra tycker.
Jag tror att vissa djur inte oroar sig om nåt annat.
Då går det inte att undkomma. Djur skrämmer mig ändå.
Man måste göra skrämmande saker för att mogna.
-Som att se munstenarna ramla ur? -Jag menade att adoptera ett djur.
Jag tror att du skulle må bra av en brumskompis.
Nåt att ta hand om.
Jag har mina växter, och de bits inte. Förutom en.
Nåt som vet att du existerar?
Jag tappar hellre munstenarna. Vibrerande djur får mina ögon att svälla.
-Med glädje? -Med smärta och skorpa.
Jag oroar mig för dig. Du är alltid så… Hur säger man det snällt?
Ensam. Ett djur hade älskat dig.
Jag vill att en varelse älskar mig. Mitt riktiga jag.
Inte bara nån som ger dem godis.
Krypsteg, mitt syskon. Krypsteg.
Hej. Det vanliga.
Tacksamhet. Oj, tvållöv. Det här borde inte ha…
Det där har blivit fel. Du beställer alltid samma föda.
Inlindad sörja utan tvållöv med gråtrondeller.
-Det är korrekt. -Jag hämtar en tvållös version.
Under tiden, ta den här. Jag odlar mina egna fjunsaftklot.
De är extra fjuniga och saftiga nu.
Min favorit.
Våra livgivare brukade skära dem, och sen doppade vi dem i smält tjokladd.
Det låter nog som en udda kombination.
Låter underbart. Vore kul att prova det nån gång.
Kanske ikväll. Det är min första lediga kväll på länge.
Grattis?
Jag är en sky-ylare!
-Hördu! -Hör mig yla mot skyn!
Du bet mig!
Min lilla ärting, jag har arbete. Viktigt arbete. Kan vi leka senare?
Om du inte låter mig vara ett djur så måste jag få välja ett.
Nej, det blir bara vi två just nu.
Men när då? Jag är redan så här många klotsnurr.
-Snart. -Men det sa du när jag var så här många.
Och när jag var så här många.
Alltså, mitt minne är väldigt luddigt, men du sa det säkert.
Jag hinner knappt med oss två.
En dag kommer du inte att välja ett djur, men ett djur kommer att välja dig.
Lovar du?
Är en tvåhjulsdriven fotknuffare snabbare nerför?
Jag tror så. Men jag är sex. Vad vet jag?
Jag kom just på nåt roligt för dig.
Djuphavsdykning?
Än bättre.
Gå ut med soporna!
Sopor!
Wow. Du kommer hit varje dag och stirrar på den trevliga chefen,
och när du väl får din chans stelnar du till.
Som hjärnan när man druckit nåt kallt.
Åh, blot också. Jag kan knappt tänka när hen är nära.
Ingen annan varelse har gett mig innerfladder förr.
Så omtänksam… och så hängiven arbetet.
Och de där lemmålningarna är så symboliska. Tror jag.
Oroa dig inte. En dag kommer en varelse att välja dig.
Eller så inte. Det är också okej.
Varsågod. Inlindad sörja utan tvållöv. Ursäkta missförståndet.
Nej. Inget att be om ursäkt för.
Jag ber om ursäkt för din ursäkt.
Smaklig sörja.
Dåliga nyheter! Två servarelser och en kock har sjukanmält sig.
De verkar bota sig själva genom att lyssna på samma musik.
Är det möjligt att de ville gå på konsert?
Vem vet, men du måste jobba sent ikväll.
Va? Kvällen har varit planerad sen länge. Jag minns inte när jag senast hade ledigt.
Jag vet, och det är den erfarenheten och plikttroheten som vi förlitar oss på.
Plus den stora jubileumsmåltiden för paret som älskar dig.
Jag har ett vibrerande djur med astma som behöver sin lungsafts-inhalator.
Jag vill inte överge stället, men jag har inget val.
Jag kan göra det!
Jag var inte en del av ert samtal, men jag hörde att du behöver hjälp.
Jag använder en varelse-inhalator. Jag kan göra det.
Se där! Då är det avgjort.
Nej, du kan inte.
Tacksamhet, men du måste inte ta hand om mitt vibrerande djur.
Bra, för du är allergisk.
Sån här, va?
Dessutom är du livrädd.
Alltså, ja, den funkar likadant.
Ser man på. En expert på lungsaft.
Två problem lösta på rekordtid.
Du vet inte ens var jag bor.
De hittar nog.
Är du säker?
Åh, visst. Glot vet att jag älskar alla djur jag stöter på.
Jag är en djurvarelse.
Du kan lita…
Väljer du mig?
Det här måste vara rätt ställe.
Det här fixar jag. Vänta, hur fixar man det nu igen?
Sätt den mot ansiktet,
puffa två gånger och klart. Så används djurinhalatorn.
Tack för titten. Glöm inte att trycka på bifallsknappen.
Och nu ska vi prata om munstensgegg.
Munstensgegg.
Det är sött, fräscht och meningen att smaka som mat.
Men ät det inte. Fast det är säkert okej. Tror jag.
Är det okej? Hur mycket åt du?
-Hallå. -Hur går det?
Wow, lägenheten är så skrupulös.
Okej. Redo.
Jag har svaggift och tjokladd till senare.
Nu måste du bara hålla ett astmatiskt djur vid liv till dess.
Påminn mig inte.
Eller jo. Påminn mig jämt.
Hälsningar, vibrerande djur.
Titta bara.
Luften är smått giftig för dig, och du är smått giftig för mig,
men vi kan vara vänner för det.
Dåligt med degskivor och vetebågar, och de här är övermogna.
De var omogna igår.
Det finns en lucka på 20 minuter mellan stenhård och mosig.
Bord två har marknötsallergi. Bord sju vill ha frän guldgegga.
Och den där varelsen bjöd den där på svaggift.
Det ska bli kul att se hur det slutar.
Och ett, två…
Klotsnurr är bra…
Mina vänner! Lite bubbelgift för att fira era 50 klotsnurr av sällskap.
-Vilken överraskning! -Ni är alldeles för vänliga.
-Men ja, vi förväntade oss det. -Låt det smaka.
Ni borde känna er som familj här. Alla förtjänar det. Men nu måste jag…
-Du vet desserten vi förbeställde? -Vi åt den på vår smekmånad.
-Precis den. -Inte bokstavligt talat.
Den har varit avföring sedan länge.
Vad fin. Jag ska kolla…
Så vacker.
-Vi har inte ätit den sen dess. -Så unik.
-Ska bli kul att se den igen. -Precis som på vår smekmånad.
Det känns som igår.
-Men det var inte det. -Sägs det.
Klotsnurr är bra
Om du gillar dem så är det bra
Om inte så är vi ledsna
Vi har det jäktigt, men jag ska se till att den är precis som väntat.
Om jag inte fixar det, vem gör det då?
-Det vore underbart. -Du jobbar för hårt.
Du behöver en paus.
Men vi tar gärna fler degskivor när du har tid.
Ett djur valde mig!
Visst. Ut ur soporna innan grannarna ser dig.
Nej, titta!
Släpp mig! Jag ska kittla den för att visa vänskap.
Nej. Det där djuret svarar inte med vibrationer, utan med sår.
-Jag måste jobba vidare nu. -Men jag vill att den bor med oss.
Det här är inte en brumskompis.
Det här är ett utomhusdjur som måste förbli en främling.
Jag vägrar ta det och fortsätter vara arg tills jag får mer info.
Vissa djur kan vi älska inomhus, som moraliska djur och vibrerande djur.
Men det där är en svartvit fingerbandit som vi bara kan älska på avstånd.
Nej! Alla djur kan vara brumskompisar.
Dessvärre inte. Utomhus är inomhus för många av dem.
Vem bestämmer vilka djur som får vara inomhus?
Varelser för hundratals, kanske tusentals klotsnurr sedan.
De såg morrande djur, och så småningom blev de moraliska djur.
Kan vi göra det med den här?
Nej. Vi köpte precis nya möbler.
Men hur gjorde varelserna morrande djur till brumskompisar?
Säkert genom att ge dem föda och inavla dem
tills hjärnan blev så dålig att de började älska oss.
Den här infon behövde jag inte.
Jag vet. Det är så info fungerar. Det kan göra dåliga saker bra och tvärtom.
Kom så går vi in.
Jag vill ha en för att de har fingrar. Som ett morrande lillasyskon.
Åh, min lilla ärting. Vi kan inte ha en svartvit fingerbandit.
Men vi kan hitta en riktig brumskompis åt dig.
Kul, va?
Nej, bara den!
Jag är en svartvit fingerbandit. Jag älskar sopor!
Snälla, kom fram.
Jag har godis, leksaker, hud att klösa.
Jag har valuta. Du får vad du än vill.
Hjälp mig med att hjälpa dig hjälpa din rumskompis.
Alla vinner ju på det.
Jag vet inte hur jag ska säga det här.
Jag antar att djuret gömmer sig, men det behöver lungsaft akut,
och du ringer för att du är så kär att din hjärna inte funkar.
Väldigt specifikt. Men ja, exakt.
-Ses snart. -Tacksamhet. Stor tacksamhet.
Herreglot.
Väntade du på att jag skulle ge upp?
Vem bryr sig? Ligg bara stilla.
Stilla. Såja. Stilla.
Och andas! Yes!
Yes! Du kommer att klara dig och…
Oj då. Inte nu.
Bord 22 hittade ett gem i sin lövhink.
Jag sa att det betyder tur, men de gick inte på det.
Och paret som älskar dig är redo för sin dessert.
Det där är emot hälsobestämmelserna. Men det är lugnt.
Är allt okej?
Ja, ge mig ett ögonblick bara.
Ta två.
Ånej.
Hej!
Hej. Du låter glad. Jag antar att allt har gått bra?
Japp. Allt går strålande.
Ärligt talat är det skönt att höra.
-Gick det bra med inhalatorn? -Japp. Inga problem alls.
Fullständig medgörlighet.
Imponerande. Jag brukar ha svårt att få den att sitta stilla.
Jaså?
Du anar inte hur tacksam jag är. Jag är skyldig dig en tjänst.
Nej då. Bara om du vill.
Ursäkta, men är mitt djur en ljus nyans av rött?
Va? Nä.
Det är nog din apparat.
Inte det minsta ljusröd.
Okej… Jag ska skynda mig hem. Och återigen, tacksamhet.
Blinka om du har magiska krafter.
Redo att tutta på den?
-Ja! -Vänta.
Titta. Sidan är konkav, men på fotot är den konvex. Och glasyren!
Det är helt fel.
-Det duger. -Det är deras 50-årsdag!
Men dessertkocken är sjuk.
Stackarns öron måste vara förstoppade. Musiken bara dundrade.
Ge mig dessertkockens mössa.
Jag hittar bara sous-chefens mössa.
Då får det duga med den.
Egentligen behöver jag ingen mössa. Det kändes bara rätt att säga.
DJURBONING
Det måste vara så spännande att få välja vilken brumskompis som helst.
Den här är fluffig.
För vibrerande.
De ser roliga ut.
Istället för att vibrera skakar de på rumpraden.
För moralisk.
Den här är färggrann och saknar moral.
Behöver fler fingrar.
Okej…
De där är fingeraktiga.
Behövs mer sopor.
Men kom igen, vad vill du ha?
Var är era svartvita fingerbanditer? De är så här höga,
har äckliga små fingrar och sjunger så här…
Vi adopterar inte bort dem. Utsidan är deras hem.
Då flyttar jag till dem.
Nej, lilla ärting, försiktigt!
Vi har två timmar på oss att fixa det, annars är det över.
Inte för att vara skadeglad, men jag visste att det här skulle hända.
Du luras. Du är väldigt skadeglad.
Korrekt.
Du borde ringa och säga vad som hände.
Det är för sent för ärlighet. Jag har lurats för mycket.
Skärp dig nu och hjälp mig få bort svaggiftsfläcken ur pälsen.
Va? Hur…
Det var farligt. Väldigt farligt.
Stanna här och läk nu.
Går du härifrån så skaffar vi inte något djur. Förstått?
Jag har en stor hög sopor här!
Finns det mineralströssel och brusvätska?
Jag ser bara våtkristaller och bubbelvätska.
Tänk om vi häller vitt svaggift på det röda svaggiftet?
De tar ut varandra.
Vadå?
Håll en panna över lågan och voilà.
Du kom! Du väljer mig! Här.
Vänta. Jag har andra snacks.
Hur kan fläcken vara större?
Jag ger upp. Jag får flytta igen. Jag vill inte flytta igen.
Kanske jag kan förklä mig? Jag kan skaffa en hatt.
Mitt huvud är för litet för hattar!
Syskon, du måste samla dig.
Jag kan inte.
Saker går inte alltid som planerat. Alla varelser vet det.
Om du gillar denna varelse så måste du vara ärlig.
-Ett partnerskap kan inte börja med lur. -Partnerskap? Det blir inget partnerskap
när hen får veta att jag spillde svaggift på hens favoritdjur.
Jag kommer att bli portad
och måste dricka gott darrvatten från ett bättre ställe.
Du försökte få chefen på fall
som om hen vore ett djur. Man kan inte tvinga fram det.
Du måste vara dig själv för att veta om det är äkta.
Kom här. Det här är äkta.
Okej. Det räcker.
Du har rätt. Syskon har väl alltid rätt.
Släpp den. Den där tjokladden är inte din.
Ta den bara. Den struntar väl i äganderätt.
Det är fult att stjäla, och tjokladden gör dig bara sjuk.
OFARLIG FÖR DJUR (IFALL ATT DE SNOR DEN)
Vi kan åtminstone bada den.
Åh, herreglot.
Kalasbrasa.
Jag vet. Jag ber om ursäkt.
-Ursäkta? -För vadå?
Tårtan var inte perfekt. Glasyren droppade och hade fel…
Det brinner.
-Hur visste du? -Visste vadå?
-Vår smekmånad… -Alla bara tjatar om
-vad man behöver för att vara lycklig. -Gör det och det.
-Vi åkte till en liten ö… -Så liten var den inte.
-…med stora planer… -Stora förhoppningar.
-…och så regnade det. -Det bara hällde ner.
-Precis som de här spridarna. -Men vet du vad som har hållit ihop oss?
Reservplaner?
-Vi slutade vara rädda. -För andras förväntningar.
-För att allt ska vara perfekt. -Alla kan tvinga fram kärlek.
-Så det betyder inget. -Inte inget.
Men att hitta kärleken i regnet…
-I spridarna. -I kaoset.
Det fullständiga kaoset.
Kärleken som inte försöker göra nån annan lycklig.
Det är bara då man vet att den är sann.
Vad fint.
Men du får gärna duka av här.
Och det vore kul att få degskivorna snart!
Bra jobbat ikväll. Du fanns där när vi behövde dig, som alltid.
Ta ledigt resten av kvällen.
-Jag slutar ju om tio minuter. -Det bjuder vi på.
Den valde grannen och inte mig. Den kommer aldrig bli min…
Brumskompis!
Gillar du tjokladd? Jag har tjokladd! Vänta så kommer jag.
Jag har tjokladd! Bli min brumskompis. Vill du bli min…
Var försiktig nu. Det är ett vilddjur. De gillar det inte.
Nej, det är min brumskompis. Titta vad fin.
Tillåt mig. Det är de verkligen.
-Hela bunten. -Vadå?
-Den har en familj! -Är du förvånad?
Jag ville bo med den svartvita fingerbanditen,
men den har redan sina egna små brumskompisar.
Där är du ju! Nu ligger du risigt till, lilla varelse.
Jag vet att fingerbanditen inte kan vara min inomhuskompis,
men jag kommer att vara hens bästa vän utomhus.
Jag… Ja, det är helt rätt.
Det var fint. Ni tvingade den inte att vara nåt den inte är.
Alla förtjänar väl det?
Jag vet inte. Jag är sex, och det är för mycket ny info nu.
Jag råkar ha en brumskompis som du gärna får träffa och ge lungsaft.
Vadå för saft?
Hälsningar.
Jag menar… Aha! Hälsningar på dig med.
Jag borde säga nåt innan du ser ditt vibrerande djur…
Jag vet. Den är rosa. Förlåt.
Men… Okej. Var ärlig. Var dig själv.
Jag tog med lite svaggift som present.
Sen spillde jag det över ditt djur.
En girig svartvit fingerbandit stormade in och åt tjokladden jag också hade köpt.
Sen spädde jag ut färgen i badkaret
och övervägde att fly stan eller skaffa en hatt.
Det har varit fullkomligt kaos.
Kaos.
I högsta grad.
Ibland finns det många bra saker i kaos.
Den ser så fin och konstig ut.
Det är en udda kombination. Men du är ju bra på dem.
Men jag är inte bra med djur. Jag ville bara att du skulle gilla mig.
-Men du gav den väl lungsaften? -Ja.
-Lever den? -Definitivt.
Då är jag tacksam.
Jag ville verkligen ha ledigt ikväll, men om jag hade haft det
så hade jag inte kommit hem till ett rosa djur.
Jag hade inte gett mitt jubileumspar brinnande tårta.
Jag hade inte varit här med dig nu.
Så kanske allt sker av en anledning.
Jag täppte också till din toalett.
Tror du att djur verkligen älskar oss?
Alltså, jag vet att kärlek bara är kemikalier och kött-trådar…
Jag tror att de gör det.
Det kanske inte är likadant, men det är helt klart kärlek.
De älskar oss mer när vi matar dem, men vi kan inte klandra dem.
Många älskar varandra av liknande anledningar.
Ingen är perfekt.
Det kanske är sensmoralen.
Vi är varken perfekta eller normala, men de älskar oss ändå.
På så vis kan vi lära oss hur man älskar andra varelser av dem.
Kom du just på det där?
Det stod på en skylt i min livgivares kök.
Lång skylt.
Vill du fortfarande ta ett fjunsaftklot med tjokladd nån gång?
Nån gång?
Visst, det vore kul.
Hörni, det känns som att jag inte borde vara här,
men säg till om ni vill att jag städar klart sen.
Tjillevippen.
Undertexter: Borgir Ahlström