Nekoč so se bitja odločila, da bojo žverce njihove prijateljice.
Prijateljevati hočem s temi štirinožci, si sposoditi njihovo hitrost, jih božati.
Sedi nanj.
-Lahko me brcne. -To je cena hitrosti.
Počasi.
Kmalu boš glavno prevozno sredstvo.
-Nekaj žverc je bilo zlobnih. -Oj, velika drhteča žverca. Bi sobivala?
-Zato smo se odločila za manjše. -Zdravo, mala žverca.
Bi ti sobivala?
Veliko bolje.
Avkepice so bile preveč bodičaste.
-Lahko bi pričakovalo. -Ritobombe so smrdele.
-Peče! -Nekatere pa so bile pravšnje.
Na primer drhteče in moralne žverce, bradatci in celo počasnele.
Mnoga pravijo, da so naše najboljše prijateljice.
Pa imajo rade nas ali naše priboljške?
V usta si me polizal.
Zahvaljujem.
Tu je naša krogla, rahlo se nagiba
in kroži okoli zvezde.
Življenju znamo dati pomen.
Ta je včasih čudaški.
Vemo pa, da obstajamo. Ne bomo vedno, zato si obujmo nožne površnike.
Veselje in žalost, pogum in strah.
Radovednost in jeza na nevarnem planetu. A to je še najmanj.
PO KNJIŽNI ZBIRKI NATHANA W PYLA
PREVIDNO
Pa imajo rade nas ali naše priboljške?
Laže je biti žverca. Žverc ne skrbi, ali jih imajo bitja rada.
-Nekatere žverce skrbi samo to. -Potem ni rešitve.
-Žverc se bojim. -Če delaš stvari, ki se jih bojiš, zoriš.
-Mi morajo ustni biserčki pasti iz ust? -Ne, posvoji žverco.
Žverca sostanovalka bi ti koristila. Skrbelo boš zanjo.
Skrbim za rastline. Te ne grizejo. Razen ene.
-Nekaj, kar ve, da obstajaš? -Raje izgubim ustne biserčke.
Zaradi drhtečih žverc se solzim.
-Od veselja? -Od bolečin.
Skrbi me zate. Vedno si… Kako naj povem prijazno?
Osamljeno. Žverca bi te oboževala.
Hočem, da me ima rado bitje. Mene, ne bitje, ki ga hrani.
Po kapljicah, sorojenec.
-Zdravo. Kot po navadi. -Zahvaljujem. Milni listki. Nisem…
O, ne. Ni v redu, vedno naročiš enako tvar.
Povita kaša, brez milnih listkov, solzobroči.
-Prav imaš. -Brez milnega lista bom prineslo.
Medtem pojej doma pridelano sočno kroglo.
-Med sezono so še posebej sočne. -Moje najljubše sadje.
Najina življenjedajalca sta jih razrezala in prelila s stopljeno kočolado.
-Spet ena mojih nenavadnih kombinacij. -Ne, dobro zveni. Rado bi pokusilo.
Mogoče nocoj. Po dolgem času sem prosto.
Čestitam?
Vnebesno tulilo sem!
-Ej. -Poslušaj, kako tulim v nebo!
Ugriznilo si me!
Sladki moj stroček, pomembno delo imam. Se lahko igrava potem?
Če nočeš, da sem žverca, moraš dovoliti, da jo imam.
Ne, ni mi treba. Za zdaj sva samo midva.
Kdaj pa potem? Toliko obratov že imam.
-Kmalu. -Reklo si, da ko jih bom imelo toliko.
To si reklo, ko sem jih imelo toliko in ko sem jih imelo toliko.
Spomnim se le zabrisanih senc in zvokov. A najbrž si to reklo tudi takrat.
Še za naju komaj skrbim.
Nekega dne ne boš izbralo žverce, ta bo izbrala tebe.
-Obljubiš? -A gre dvocikel hitreje po bregu dol?
-Mislim, da. Šest obratov imam, ti povej. -Spomnilo sem se, kaj bi lahko delalo.
-Se greva potapljat? -Še bolje.
Odnesi ven smeti.
Smeti!
Vau, vau. Vsak dan si tu in gledaš prijazno poslovodjo,
in ko te končno povabi ven, zmrzneš? Kot da bi prehitro spilo kaj hladnega.
O, okrutna Rura. V njegovi bližini ne morem misliti.
Prvo bitje, zaradi katerega imam tremo.
Tako pozorno in predano.
Umetnost na njegovih udih je tako simbolična. Najbrž.
Ne skrbi, nekega dne te bo bitje izbralo.
Ali pa ne. Kar je tudi v redu.
Takole. Povita kaša, brez milnih listkov. Oprosti za pomoto.
Ne, ne, ne, ne. Ni se treba opravičevati.
Opravičujem se zaradi tvojega opravičila.
Dober tek.
Slaba novica. Dve natakabitji in kuhar so zboleli.
Zdravijo se s poslušanjem iste glasbe.
So mogoče zbolela, da bi šla na koncert?
-Ne vem, ampak nocoj te potrebujem. -Že tedne imam načrtovan prost večer.
Dolgo je od mojega zadnjega prostega dne.
Vem. Zanašamo se prav na te izkušnje in predanost tej krčmi.
In na obrok ob obletnici za par, ki te obožuje.
Imam astmatično drhtečo žverco.
In nimam varuške, ki bi ji dala inhalator.
Nočem dati odpovedi, a druge ni.
Jaz bom.
Mimogrede sem slišalo, da potrebuješ pomoč.
Uporabljam inhalator. Jaz bom to naredilo.
Vidiš? Krasno. Urejeno.
Ne, tega ne smeš.
Zahvaljujem, ampak ni ti treba paziti na mojo drhtečo žverco.
-Dobro, ker si alergično. -Takšen je, ne?
Pa na smrt se jih bojiš.
Ja, to velja za oba.
Glej no, strokovnjak za inhalatorje.
V rekordnem času smo rešila dve težavi.
-Saj sploh ne veš, kje stanujem. -Se bo že znašlo.
-Si res prepričano? -Oja. Luma ve, da imam rado vse žverce.
Nor sem na žverce. Zaupaj…
Si me izbrala?
Tu stanuje poslovodja.
Saj bo šlo. Kaj že moram narediti?
Nežno nanesemo na gobček,
dvakrat vpihnemo, pa je. Tako uporabimo inhalator pri žvercah.
Hvala za zrenje. Ne pozabite mahniti po gumbu za oceno.
Zdaj pa nekaj o pasti za biserčke.
Pasta za biserčke.
Sladka, mentolasta in ima okus po hrani.
A je ne jejte, razen če jo. Kar ni narobe, se mi zdi.
Je v redu? Koliko si pojedlo?
-Živ. -Kako gre?
Vau, to stanovanje je tako urejeno.
Prav. Dajmo.
Strupenino imam in kočolado, ko se vrne.
Zdaj samo poskrbi, da bo žverca živa, ko se vrne.
Na spominjaj me. Oziroma daj, pogosto.
Zdravo, drhteča žverca.
Poglej naju.
Zrak je blago toksičen zate.
Ti pa si blago toksična zame.
Vseeno sva lahko prijatelja.
Manj pšeničnih rezin in komolčkov. Ti pa so prezreli.
-Včeraj so bili premalo zreli. -V 20 minutah od trdih postanejo premehki.
Miza dve, alergija na talne stroke. Miza sedem, pikantna rumena gošča.
Tisto pa je tistemu poslalo strupenino.
Zanima me, kako se bo končalo.
En, dve…
Obrati so super…
Prijatelja, svečana strupenina je na račun hiše. Za vajinih 50 obratov tovarištva.
-Kakšno presenečenje! -Preveč si prijazno.
-Ja, pričakovali sva to. -Uživajta.
Prav je, da se počutita del naše družine. To si zasluži vsako bitje.
-Se spomniš sladice? -Z medenih tednov.
Ta, ja. No, ta je že davno izloček.
-Lepo. Preverilo bom. -Zelo lepa je.
-Odtlej je nisva jedli. -Izjemna.
-Komaj čakam. -Pardon.
-Kot na medenem tednu. -Kot bi bilo včeraj.
-Pa ni bilo. -Ja.
Obrati so super,
če so ti všeč, je krasno.
Če ne, nam je žal.
Veliko dela imamo, ampak poskrbelo bom, da bo, kakor sta si zamislili.
Če ne bi zmoglo, ne bi bilo tu.
-Krasno. -Preveč se naprezaš.
-Odpočij si. -Še malo pšeničnih rezin bi, ko utegneš.
Žverca me je izbrala!
Pridi iz smetnjaka, preden te vidijo sosedi.
Glej.
Spusti me. Pobožalo jo bom, da pokažem prijateljstvo.
Ne, ta žverca se bo odzvala s praskanjem, ne z drhtenjem.
Nazaj na delo moram.
Hočem, da živi z nama notri.
Ta žverca ne živi v hiši, ampak v naravi in mora ostati neprijateljska. Prav?
Ne sprejmem tega podatka in bom brez konteksta še naprej slabe volje.
Nekatere žverce imamo rada v hiši: moralne in drhteče žverce.
To je progasti bandit, ki ga imamo rada od daleč.
-Ne. Vsaka žverca je lahko v hiši. -Žal ne. Za številne je zunaj notri.
Kdo odloča, katere žverce smejo biti notri?
Bitja izpred več tisoč obratov.
Videla so režečo žverco, sčasoma pa so jo preobrazila v moralno.
-Lahko to narediva s progastim banditom? -Ne. Pa pravkar sva dobili novo pohištvo.
Kako jim je uspelo režeče žverce spremeniti v hišne?
Najbrž so jim dajala tvar in jih parila med sabo,
dokler se jim ni zmešalo in so nas vzljubile.
To ni pravi kontekst.
Vem, kontekst je tak. Slabe stvari lahko prikaže kot dobre in obratno.
Greva noter.
Hočem jih, ker imajo prstke. Kot režečega sorojenca.
Sladki stroček. Ne moreva imeti progastega bandita.
Veš, kaj? Poiskala bova pravo bitje za v hišo.
-Vznemirljivo, kaj? -Ne, njega hočem!
Progasti bandit sem, rad imam smeti.
Prosim, pridi ven.
Imam priboljške, igrače, kožo.
Valuto imam. Samo povej, kaj hočeš.
Pomagaj mi pomagati tvoji sostanovalki.
Vsi bomo imeli korist.
Živ.
Ne vem, kako naj povem…
Drhteča žverca se skriva, v naslednjih minutah pa potrebuje inhalator?
Kličeš na pomoč, ker si tako zatreskano v poslovodjo, da ne moreš misliti.
Čudno natančno, ampak, ja.
-Se vidiva. -Zahvaljujem.
O, Luma.
Si čakala, da se vdam?
Briga me. Samo ostani.
Miruj. Ja. Miruj.
Dihaj. To!
Ja, živela boš.
O ne. Ne zdaj.
Pri mizi 22 so v skledi z listi našli sponko.
Reklo sem, da je za srečo, a niso verjela. Par, ki te ima rad, bi sladico.
To je proti pravilom. Vseeno mi je.
-Je vse v redu? -Ja, trenutek potrebujem.
Dva si vzemi.
O ne.
Živjo.
Živjo, veselo se mi zdiš. Domnevam, da je vse v redu.
Ja, vse je v redu.
Veselo sem, da to slišim. Je dobila vpih?
Ja, brez težav.
-Lepo sva sodelovala. -Vau, navdušeno sem.
-Zelo se moram potruditi, da sedi mirno. -Res?
Ne veš, kako zelo sem ti hvaležno. Dolgujem ti uslugo.
Ni treba, ampak kakor želiš.
Oprosti, je moja žverca rdečkasta?
Kaj? Ne.
Najbrž je kriva tvoja naprava. Sploh ni rdečkasta.
Prav, čim prej bom poskušalo priti domov. Zahvaljujem.
Pomežikni, če imaš čarobne moči.
Jo prižgemo?
-Ja. -Čakaj. Stranica je vbočena.
Na fotki je izbočena. Pa glazura ni v redu.
-Dovolj podobna je. -50. obletnico imata.
Slaščičar je na bolniški. Ubogo bitje ima zamašena ušesa.
-Preglasno glasbo je poslušalo. -Daj mi slaščičarsko kapo.
Samo pomočnikovo kapo imam.
Potem bo dobra tudi ta.
Pa saj ne rabim posebne kape za to. Zdelo se mi je prav, da to rečem.
POSTAJA ZA REŠEVANJE HIŠNIH ŽVERC
Najbrž si navdušeno, da si boš izbralo žverco.
Ta je puhasta.
Preveč drhti.
Ta je fina.
Ne drhti, ampak miga z ritenico.
Preveč moralno.
-Ta je barvita in brez morale. -Nima dovolj prstov.
Prav. Ta ima prste.
Premalo smeti.
Kaj potem hočeš?
Kje imate progaste bandite? Tako visoki so,
imajo srhljive prstke in se oglašajo tako…
Ne posvajamo jih. Njihov dom je zunaj.
Potem se jim bom pridružilo.
Ne, sladki stroček. Previdno.
Dve uri imava. Sicer ne bo več govorilo z mano.
Nerado rečem, ampak vedelo sem, da bo tako.
Zato sem te hotelo ustaviti.
-Prevara. Uživaš, da lahko to rečeš. -Pravilno.
Pokliči jo in iskreno povej, kako je bilo.
Prepozno. Preveč prevar sem povedalo.
Zresniva se in odstraniva madež strupenine s kožuha žverce.
Kaj? Kako?
To je bilo zelo nevarno.
Tu ostani in okrevaj.
Če boš šlo iz sobe, ne bova imeli nobene žverce.
Velik kup smeti imam.
-Ima mineral ali mehurčkasto tekočino? -Samo bel kristal in penečo tekočino.
Ne… Kaj?
Kaj, če na madež zlijeva belo strupenino? Mogoče se bo izničil.
Kaj?
Ponev nagnemo proti plamenu, in voilà.
Mene si izbral. Izvoli.
Čakaj. Ne, še druge prigrizke imam. Čakaj.
Kako je lahko madež večji?
Vdam se. Spet se bom moralo seliti. Pa se nočem.
Krinko bom nosilo. Modni dodatek bom imelo. Klobuk.
Premajhno glavo imam za klobuk.
Sorojenec, zberi se.
Ne morem.
Stvari ne gredo vedno po načrtu. To ve vsak.
Če ti je bitje všeč, moraš biti iskreno.
-Partnerstvo se ne more začeti s prevaro. -Partnerstvo? Tega ne bo hotelo,
ko bo izvedelo, da sem žverco polil s strupenino.
Spodilo me bo iz krčme. Tresilno tekočino bom moralo piti drugje.
Poslovodjo si hotelo osvojiti s priboljški, tako kot mi žverce.
Bodi tako, kot si, sicer ne boš vedelo, ali je pristno.
Pridi sem. Tako.
Prav. Dovolj je bilo.
Prav imaš. Sorojenec vedno ve.
-Pusti. Kočolada ni tvoja. -Vzemi. Požvižga se na lastniške pravice.
Krasti je nesramno. Pa zaradi kočolade ti bo slabo.
SLADKA TABLICA VARNA ZA ŽVERCE (ČE JO SUNEJO)
-No, ja. -Prav. Drhtečo žverco bi lahko vsaj umili.
O, Luma.
Slavnostni ogenj.
Vem. Iskreno se opravičujem.
-Opravičujete? -Kaj je narobe?
Torta zamuja. Ni bila prava. Glazura se je razlezla…
Ogenj, drago.
-Kako si vedelo? -Kaj pa?
-Na medenih tednih… -Vsa govorijo,
-kaj moraš početi za srečo. -Delaj to, delaj ono.
-Šli sva na majhen otok. -Ni bil majhen.
-Imeli sva načrte. -Pričakovanja.
-Pa je deževalo. -Deževalo je kot iz škafa.
Tako kot iz škropilnikov.
-Veš, zakaj sva tako dolgo skupaj? -Sta imeli rezervni načrt?
-Nisva se več bali. -Pričakovanj drugih.
-Da mora biti popolno. -Če je popolno, je ljubezen preprosta.
-In ne pomeni nič. -No, ne nič.
Toda najti ljubezen v dežju…
-Pod škropilniki. -V zmedi.
-V čistem kaosu. -Ljubezen, ko se ne trudiš koga osrečiti.
Samo tako veš, da je resnična.
Zelo lepo.
-Mogoče bi bilo bolje pospraviti. -Pa pšenične rezine bi, ko utegneš.
Odlično si bilo. Pomagalo si nam v zagati. Kot vedno.
Vzemi si prosto.
-Čez deset minut končam izmeno. -Ni za kaj.
Soseda je izbral, ne mene. Nikoli ne bojo…
Sostanovalec!
Kočolado imaš rad? Jaz tudi. Čakaj, takoj pridem.
Kočolado imam! Bodi moja sostanovalka. Bi bila moja…
Previdno sosed. To je divja žverca. Tega ne mara.
To je moja nova sostanovalka. Lepa je.
Dovoli meni. Res je lepa.
-Vse so lepe. -Vse?
-Družino ima. -Si presenečeno?
Hotelo sem, da bi bil progasti bandit moj sostanovalec. Pa že ima sostanovalčke.
Tu si! V težavah si, malo bitje.
Zdaj vem, da bandit ne more biti v hiši z mano.
Bom pa njihov najboljši prijatelj zunaj.
Ja, tako je.
Lepo, da ga nočeš siliti proti njegovi naravi.
To si zaslužimo vsi.
Kaj pa vem. Šest obratov imam in preveč novega konteksta.
Imam sobno žverco. Želim si, da bi jo spoznalo.
Lahko mi pomagaš, da ji dam inhalator.
Inhalator?
-Kaj bom? -Zdravo.
Zdravo tudi tebi.
Veš… Preden vidiš svojo drhtečo žverco, ti moram reči…
Vem, rožnata je. Oprosti.
Ampak… Prav, iskrenost. Bodi tako, kot si.
Prineslo sem strupenino, da bi jo pilo, ko prideš.
Pa sem z njo polilo tvojo žverco.
Sem je prišel divji progasti bandit in pojedel kočolado, ki je bila zate.
V kadi sem razredčilo barvo žverce in hotelo zbežati iz mesta. Ali nositi kapo.
Popoln kaos je bil.
-Kaos. -Ja, tako je.
Kaos včasih prinese veliko dobrega.
Čudovita je in čudna.
Hecna kombinacija.
Dobro si v tem.
Ne znam z žvercami. Hotelo sem ti samo biti všeč.
-Saj si ji dalo inhalator, ne? -Ja.
-Je živa? -Oja.
Potem sem hvaležno.
Hotelo sem prost večer, a če bi ga dobilo,
se ne bi vrnilo domov k čudoviti rožnati žverci.
Paru ne bi postreglo flambirane torte.
In zdaj ne bi govorilo s tabo.
Mogoče se vse zgodi z razlogom.
Pa školjko sem zamašilo.
Misliš, da nas imajo žverce res rade? Vem, da je telesna ljubezen do bitja
-le kemija in telesne napeljave. -Mislim, da nas imajo.
Mogoče nikoli ne bomo vedela, ali je občutek enak, a gotovo je ljubezen.
Mogoče nas imajo raje, ker jim dajemo priboljške. Pa kaj!
Številna bitja se imajo raje zaradi podobnih razlogov. Vsi smo nepopolni.
Mogoče je bistvo v tem.
Čeprav smo nepopolna in čudna, nas imajo vseeno rade.
Zato se lahko od njih naučimo, kako imeti rada druga bitja.
Si si to zdaj izmislilo?
Življenjedajalec je imel v kuhinji tak napis.
Dolg napis.
Bi vseeno šlo kdaj z mano na sočno kroglo ali kočolado?
Ja, to bi mi bilo všeč.
Zdi se mi, da sem odveč.
Pokličita, če hočeta, da končam čiščenje. Adijo.
Prevedla Lorena Dobrila