Labai seniai būtybės nusprendė susidraugauti su padarais.
Aš noriu susidraugauti su tuo kietapadžiu bėgiku,
pajusti jo greitį ir paglostyti jo sprando gaurus.
Tau reikėtų ant jo atsisėsti.
Bet jis gali man įspirti.
Tokia yra greičio kaina.
Gerai. Ramiai.
Ramiai, naujas drauge.
Netrukus tu tapsi įprasta transporto priemone.
- Vieni padarai buvo pikti. - Labas, didelis murkiantis padare.
Norėtum gyventi kartu?
Todėl pasirinkome mažesnius.
Labas, mažuti murkiantis padare.
Gal tu norėtum gyventi kartu?
Daug geriau.
Kiti padarai buvo per dygūs. Pavyzdžiui, kamuoliukai „oi“.
Šito ir reikėjo tikėtis.
Arba per daug dvokiantys, kaip, pavyzdžiui, bombų mėtytojai.
Lorbe, net akis graužia.
O kai kurie mums labai tiko.
Pavyzdžiui, murkiantys padarai ir amsintys padarai,
skystabarzdžiai ar net lėtapėdžiai.
Dabar dauguma būtybių sako, kad padarai yra geriausi mūsų draugai.
Bet ar jie tikrai mus myli? Ar tik mūsų skanukus?
Tu palaižei man burną.
Dėkui.
Čia mūsų planeta Ji pasvirusi truputį
Sukasi aplink saulę
Gyvenimui mes suteikiam prasmę
Gal ir atrodom keisti
Bet tokie jau mes esam
Mes nesėdim ramiai Apavą ant kojų - ir pirmyn
Džiaugsmas ir liūdesys, drąsa ir baimė
Smalsumas ir pyktis Pavojų kupinoje planetoje
Bet viskas tik prasideda
PAGAL NEITANO V. PAILO KNYGŲ SERIJĄ
BŪKIT ATSARGŪS
Bet ar jie tikrai mus myli? Ar tik mūsų skanukus?
Kartais pagalvoju, kad padarui lengviau gyventi.
Nereikia rūpintis, ar patinki kitoms būtybėms.
Manau, kai kurie padarai tik tuo ir rūpinasi.
Tada nėra jokio išsigelbėjimo.
Padarai mane gąsdina.
Na, sakoma, kad norint suaugti, reikia daryti tai, ko bijai.
Žiūrėti, kaip iškrenta mano dantys?
Pasiimti auginti padarą.
Patikėk, augintinis būtų tau į naudą.
Turėtum kuo rūpintis.
Rūpinuosi augalais, kurie nesikandžioja. Išskyrus vieną.
Augintiniui būtum reikalingas.
Verčiau tegul dantys iškrenta.
Nuo murkiančių padarų man tinsta akys.
- Nuo džiaugsmo? - Nuo skausmo ir traiškanų.
Aš jaudinuosi dėl tavęs. Tu toks… Kaip čia gražiau pasakius?
Vienišas. Padaras tave mylėtų.
Noriu, kad būtybė mane mylėtų. Mane.
O ne kažkokią būtybę, kuri duoda jiems skanuką.
Viskas pamažu susitvarkys, broli mano. Pamažu.
Labas. Kaip visada.
Dėkui. Kvapieji lapeliai. Šitų neturėjo…
Ne. Netvarka. Tu visad užsisakai tą patį valgį.
Susuktuką su pliurza be kvapiųjų lapelių ir krūvelę ašaringųjų žiedų.
Tas tiesa.
- Visiška tiesa. - Atnešiu be kvapiųjų lapelių.
Kol lauksi, prašau. Aš pati auginu aksominius sultinukus.
Jie būna itin aksominiai ir sultingi aksominių sultinukų sezonu.
Jie mano mėgstamiausi.
Mūsų gimdytojai juos supjaustydavo ir leisdavo mirkyti į karštą šokoladą.
Aš suprantu, kad tai dar vienas keistas mano derinys.
Ne. Turėtų būt skanu. Norėčiau kada nors ir aš paragauti.
Galbūt net šįvakar. Pagaliau po ilgo laiko turėsiu laisvą vakarą.
Sveikinu.
Aš - vilkas pilkas!
Paklausyk, kaip moku kaukti!
Tu man įkandai.
Pupa mano, aš turiu darbo. Svarbaus darbo.
Pažaisime vėliau, gerai?
Jei nenori, kad būčiau padaras, leisk man jį turėti.
Ne. Jokiu būdu. Kol kas pagyvensim dviese.
Tada kada? Man jau šitiek sukinių suėjo.
- Greitai. - Taip sakei, kai man buvo tiek sukinių.
Tą patį sakei, kai man buvo tiek sukinių
ir tiek sukinių.
Na, tada dar nelabai ką supratau,
bet tikriausiai irgi tą patį sakei.
Dabar man sunku vien mus išlaikyti.
Bet vieną gražią dieną ne tu išsirinksi padarą, o padaras tave.
Pažadi?
Ar dviratė mynimo mašina nuo kalno važiuoja greičiau?
Turbūt. Bet man tik šešeri. Tu geriau žinai.
Ką tik sugalvojau tau įdomų užsiėmimą.
Panardyti?
Daug įdomesnį.
Išnešk šiukšles.
Šiukšlės!
Tu kasdien čia ateini ir nenuleidi akių nuo tos gražuolės vadovės.
O kai ji duoda tau aiškią užuominą, kad pakviestum ją į pasimatymą, tu tyli.
Lyg smegenys būtų sustingusios.
Žiaurusis Rorbe. Kai ją matau, aptemsta protas.
Ji yra pirmoji būtybė, kuri sukelia man vidinį plazdėjimą.
Ji tokia rūpestinga ir tokia dėmesinga.
Ir tas piešinys ant galūnių - toks simboliškas. Turbūt.
Nesijaudink. Vieną gražią dieną būtybė tave pasirinks. Patikėk.
Arba ne. Man tas pats.
Prašau. Susuktukas su pliurza be kvapiųjų lapelių. Atsiprašau.
Ne. Nereikia atsiprašinėti.
Atsiprašau už tavo atsiprašymą.
Skanaus.
Blogos naujienos. Susirgo du padavėjai ir virėjas.
Regis, jie gydosi klausydamiesi tos pačios muzikos.
Ar gali būt, jog jie apsimetė sergančiais, kad nueitų į koncertą?
Nežinau, bet tau teks dirbti vakarinėje pamainoje.
Ką? Šitaip laukiau šito vakaro.
Neprisimenu, kada turėjau laisvą vakarą.
Suprantu, bet mūsų restorano sėkmė priklauso
nuo patirties ir atsidavimo.
Be to, ši pora, kuriai tu patinki, laukia savo šventinės vakarienės.
Namie manęs laukia murkiantis padaras, kuris serga astma,
o aš neturiu prižiūrėtojo, kad duotų jam inhaliatorių.
Nenoriu palikt restorano,
bet neturiu kitos išeities.
Aš galiu tai padaryti.
Suprantu, kad tai ne mano reikalas, bet nugirdau, kad tau reikia pagalbos.
Aš pats naudojuosi inhaliatoriumi. Galiu tau padėti.
Na, štai. Nuostabu. Tvarkelė.
Ne, tu negali to daryti.
Dėkui, bet tu neprivalai rūpintis mano murkiančiu padaru.
Puiku, nes esi alergiškas.
Toks inhaliatorius?
Be to, tu bijai padarų.
Na, taip, toks.
Tik pažiūrėkit. Inhaliatorių profas.
Regis, išsprendėme dvi problemas per rekordiškai trumpą laiką.
Tu net nežinai, kur aš gyvenu.
Jis susiras.
Esi tikras?
Taip. Prisiekiu Lorbu, nėra tokių padarų, kurių nemylėčiau.
Esu tikras padarų mylėtojas.
Gali patikėti…
Tu mane renkiesi?
Čia turbūt ir gyvena vadovė.
Aš galiu. Pala, kaip juo naudotis?
Švelniai prispaudžiate prie snukučio,
dukart spustelite, ir viskas. Štai kaip naudojamas padarų inhaliatorius.
Ačiū žiūrėjusiems. Ir nepamirškite paspausti patiktuko.
O dabar - apie dantų pastą.
Dantų pasta.
Saldi ir mėtinė, ji turi būti valgio skonio.
Tik nevalgykit jos. O jei valgote, nieko tokio. Aš manau.
Ar nieko? Daug suvalgėte?
- Sveika. - Kaip sekas?
Čia labai tvarkinga.
Gerai. Viskas paruošta.
Švelnūs nuodai ir šokolado plytelė jai, kai grįš po darbo namo.
Belieka pasistengt, kad iki to laiko išgyventų jos astma sergantis padaras.
Neprimink man.
Nors, ne, primink kuo dažniau.
Labas, murkiantis padare.
Tik pažvelk.
Tu sergi nuo oro,
o aš galiu susirgti nuo tavęs,
bet galime ir susidraugauti.
Trūksta keptos tešlos riekelių ir kvietinių pabiručių, o šitie - pernokę.
Vakar jie dar buvo žali.
Per 20 minučių jie gali virsti iš neprinokusių visiška koše.
Antras staliukas turi alergiją riešutams.
Septintas staliukas užsisakė aštrios geltonos košelės.
O šita būtybė siunčia anai būtybei silpnų nuodų.
Įdomu, kuo viskas baigsis.
Ir viens, ir du…
Sukiniai bėga kaip vanduo…
Mielieji mano, dovanojame jums silpnų nuodų su burbuliukais
50 sukinių bendro gyvenimo proga.
- Vaje. Tai bent staigmena. - Kaip malonu.
- Bet mes šito tikėjomės. - Na, skanaus.
Svarbu, kad čia jaustumėtės kaip mūsų šeimos nariai.
Visos būtybės to nusipelno. O dabar man…
Žinai, kokį desertą mes užsisakėm?
Tą patį, kokį valgėm per savo medaus mėnesį.
- Tą patį. - Netiesiogine prasme.
Žinoma. Šis jau seniai virto ekskrementais.
Puiku. Aš tuo pasirūpinsiu.
Toks gražus.
- Nuo tada jo nesam valgę. - Toks nepakartojamas.
- Laukiam nesulaukiam. - Atsiprašysiu.
Tokio, kokį valgėm per medaus mėnesį.
Regis, tai buvo tik vakar.
- Taip tik atrodo. - Žinoma.
Sukiniai bėga kaip vanduo
Jei jie buvo geri, puiku
Jei ne, apgailestaujam
Mes labai užsiėmę,
bet pasistengsiu padaryt viską, kad patenkinčiau jūsų lūkesčius.
Jei to nepadarysiu, kokia iš manęs nauda?
- Būtų labai malonu. - Tu labai stengiesi.
Tau reikėtų pailsėti.
Ir dar norėtume keptos tešlos riekelių, jei rasi laiko.
Padaras mane pasirinko!
Taip. Greičiau lipk iš šiukšliadėžės, kol kaimynai nepamatė.
Ne, žiūrėk.
Paleisk.
Pakutensiu jam nugarytę, kad žinotų, jog esu jo draugas.
Ne. Tas padaras atsidėkos tau ne murkimu, bet įkandimais.
Man reikia grįžti prie darbo.
Noriu, kad jis gyventų su mumis.
Jis - ne augintinis.
Jis yra laukinis padaras, ir nereikia prie jo artintis. Girdi?
Aš nepriimu šios informacijos ir liūdėsiu tol,
kol gausiu daugiau informacijos.
Kai kuriuos padarus galima auginti namuose,
pavyzdžiui, amsinčius padarus ar murkiančius padarus.
O čia yra pirštuotas pasiutėlis, kurį galima mylėti tik iš toli.
Ne. Visi padarai gali būt augintiniais.
Deja, ne. Dauguma jų nėra naminiai.
Tada kas nusprendė, kuriuos padarus galima laikyt namuose?
Būtybės prieš šimtus ar net tūkstančius sukinių.
Pavyzdžiui, jie sutiko urzgiančius padarus
ir ilgainiui pavertė juos amsinčiais padarais.
Gal galime tą patį padaryti ir su pirštuotu pasiutėliu?
Ne. Negalime. Be to, ką tik įsigijome naujus baldus.
Bet kaip jie tai padarė?
Tos būtybės, kurios pavertė urzgiančius padarus augintiniais.
Na, jos tuos padarus šėrė ir daug metų kūrė naujas veisles,
kol jų smegenys sugedo taip, kad jie mus pamilo.
Ne tokios informacijos norėjau.
Suprantu. Taip jau yra su informacija.
Ji blogus dalykus gali paversti gerais, o gerus - blogais.
O dabar einam namo.
Bet aš jo noriu, nes jis turi pirštukus.
Kaip mažas urzgiantis broliukas.
Pupa mano.
Mes negalime laikyti namie pirštuoto pasiutėlio.
Bet žinai, ką? Mes būtinai rasime tinkamą augintinį.
Puiku, ar ne?
Ne, aš noriu šito!
Aš esu pirštuotas pasiutėlis. Man patinka šiukšlės!
Prašau, išlįsk.
Turiu skanukų ir žaislų.
Turiu pinigėlių. Tik pasakyk, ko nori. Aš viską padarysiu.
Padėk man padėt tau ir tavo šeimininkei.
Ir visiems bus gerai.
Sveikas.
Nežinau, ką ir sakyti.
Bandysiu spėti. Murkiantis padaras pasislėpė,
bet jam reikia kuo greičiau įstatyti inhaliatorių,
ir skambini prašyt mano pagalbos, nes esi netekęs galvos dėl vadovės,
ir tavo smegenys aptemusios.
Labai konkrečiai ir tiksliai pasakyta.
- Tuojau ateisiu. - Dėkui. Nuoširdžiausiai dėkui.
Lorbe mano.
Laukei, kol aš pasiduosiu?
Tiek to. Nesvarbu, sėdėk ramiai.
Ramiai. Taip. Ramiai.
Ir kvėpuok. Taip.
Taip, tu išgelbėtas ir…
Tik ne dabar.
22-as staliukas rado sąvaržėlę savo lapuose.
Pasakiau, kad tai neša laimę, bet jie nepatikėjo.
O porelė, kuriai tu patinki, laukia savo deserto.
Tai - sanitarinių reikalavimų pažeidimas. Bet aš nekreipsiu dėmesio.
Viskas gerai?
Taip, vieną minutėlę.
Nors ir dvi.
Ne.
Sveikutė.
Sveikas. Linksmas balsas. Tikiuosi, viskas gerai?
Taip. Viskas puikiai.
Nemeluosiu, man labai palengvėjo.
Ar įstatei jam inhaliatorių?
Taip. Nebuvo jokių problemų.
Labai draugiškas padaras.
Nieko sau, neįtikėtina.
Paprastai man tenka ilgai jį įkalbinėti, kad sėdėtų ramiai.
Tikrai?
Negaliu apsakyt, kokia esu tau dėkinga. Lieku skoloje.
Ne, ką tu. Tu nesi man skolinga.
Atsiprašau. Ar mano padaras truputį paraudo?
Ką? Ne.
Turbūt kaltas ekranas.
Jis visai neparaudęs.
Gerai, pasistengsiu grįžti kuo greičiau. Dar kartą dėkoju.
Mirktelėk, jei turi magiškų galių.
Pasiruošus jį padegti?
- Taip. - Pala.
Žiūrėk, čia šonas yra įdubęs,
o nuotraukoje - išgaubtas, ir glajus ne taip užteptas.
Ne, viskas ne taip.
Pakankamai panašus.
Juk tai jų 50-osios metinės.
Na, mūsų konditeris serga.
Vargšeliui užkrito ausys.
Viskas per tą garsią muziką.
Duok man konditerio kepurę.
Radau tik virėjo padėjėjo kepurę.
Tiks ir šita.
Tiesą sakant, apsieičiau ir be kepurės.
Tiesiog pasakiau, ir viskas.
PADARŲ PRIEGLAUDA IŠSIRINK AUGINTINĮ
Turbūt labai džiaugiesi, kad galėsi išsirinkti sau augintinį.
Koks pūkuotas.
Per daug murkia.
Kokie mieli.
Jie ne murkia, o vizgina užpakalio galiuką.
Per daug amsintis.
Labai spalvingas ir neamsintis padaras.
Neturi pirštų.
Ką gi.
O šitie su pirštais?
Jie nemėgsta šiukšlių.
Nagi, sakyk, ko tu nori?
O jūs turit pirštuotų pasiutėlių?
Maždaug tokio dydžio.
Jie turi daug pirščiukų ir sako taip…
Deja, tokių pas mus nėra. Jie gyvena laukinėje gamtoje.
Tada aš gyvensiu su jais.
Ne. Pupa, atsargiai.
Turim dvi valandas. Antraip ji su manim niekada nesikalbės.
Nenoriu to sakyti, bet tai tikra „taip ir žinojau, kad taip bus,
bet tu manęs neklausei“ situacija.
Apgaulė. Tu džiaugiesi tai sakydama.
Tas tiesa.
Manau, tau reikia jai paskambinti ir tiesiai šviesiai pasakyti, kas nutiko.
Per vėlu. Jau spėjau prisimeluoti.
O dabar imkimės darbo ir pašalinkim tą silpnų nuodų dėmę
iš padaro kailio.
Kaip tau pavyko?
Tai buvo pavojinga. Labai pavojinga.
Lik čia ir sveik.
Jei išeisi iš kambario, apie padarą gali pamiršti, supratai?
Štai tau krūva šiukšlių.
Ar ji turi sūrių pabarstukų ir vandens su burbuliukais?
Radau tik stambių sūrių žirniukų ir šnypščiančio vandens.
Ne… Ką…
O jei užpiltume baltų silpnų nuodų ant raudonų silpnų nuodų dėmės,
gal ji išnyktų?
Ką?
Tada palaikykite keptuvę virš ugnies.
Atėjai, pasirinkai mane. Vaišinkis.
Pala. Ne, turiu ir kitokių vaišių. Pala.
Kodėl ta dėmė padidėjo?
Pasiduodu. Daugiau nė piršto nepajudinsiu. Nė piršto.
Dabar man teks slapstytis. Užsidėsiu papuošalą ir kepurę.
Mano galva per maža kepurėms.
Broli, susikaupk.
Negaliu.
Ne visada viskas vyksta pagal planą. Visos būtybės tai žino.
Jei tau ši būtybė patinka, turi būti sąžiningas.
Santykių negalima pradėt nuo apgaulės.
Kokių dar santykių? Ji nebenorės su manim bendrauti,
kai sužinos, kad užpyliau silpnų nuodų ant jos mylimiausio padaro.
Ji mane išvarys ir nebeįleis į restoraną,
todėl būsiu priverstas gerti gerą energinį gėrimą
geresniame restorane.
Bandei laimėti vadovės palankumą vaišėmis,
kaip būtybė bando laimėt padaro palankumą. Per prievartą mielas nebūsi.
Turi būti savimi, antraip nežinosi, ar tai tikra.
Štai ką reikia daryti. Tai yra tikra.
Gerai, taip, gana.
Tu teisi, pripažįstu. Sesės visada viską žino.
Atiduok. Šokoladas - ne tavo.
Tiesiog atimk. Jam nusispjaut į nuosavybės teises.
Negražu vogti. Be to, nuo šokolado tau gali pasidaryt bloga.
ŠOKOLADAS TINKA IR PADARAMS
(JEI JIE KARTAIS JĮ PAVOGTŲ)
- Na. - Gerai.
Galėtume tą murkiantį padarą bent išmaudyti.
Lorbe mano.
Šventinė ugnelė.
Taip. Nuoširdžiai atsiprašau.
- Atsiprašai? - O kas negerai?
Jūsų tortas ne toks, kaip nuotraukoje.
Nuvarvėjęs glajus, neteisingai išdėlioti…
Varge mano.
Gaisras, brangute.
- Kaip tu sužinojai? - Ką sužinojau?
- Na, per mūsų medaus mėnesį… - Visi tau aiškina,
- ką daryti, kad būtum laimingas. - Daryk tą, daryk aną… Gerai.
- Mes nuvykom į mažą salelę… - Ne tokia jau ji ir maža.
- …viską suplanavę… - Su daug lūkesčių.
…o ten lijo.
Pylė kaip iš kibiro.
Kaip iš šitų purkštukų.
Bet žinai, kodėl mes taip ilgai kartu?
Turėjot atsarginį planą?
- Mes nustojom bijoti. - Ir nekreipiam dėmesio į kitų lūkesčius.
Kad viskas būtų tobula.
Mylėti, kai viskas gerai, gali kiekvienas.
- Bet tai nieko nereiškia… - Na, aš taip nesakyčiau.
Bet rasti meilę lietuje.
- Purkštukų čiurkšlėse. - Chaose.
Visiškame chaose.
Mylėti dėl savęs, ne dėl kitų.
Štai kas yra tikroji meilė.
Kaip gražu.
Turbūt reikėtų čia aptvarkyti.
Ir dar norėtume keptos tešlos riekelių, jei rasi laiko.
Puikiai padirbėjai. Kaip visada, išgelbėjai mus kritinėje situacijoje.
Dabar jau gali eit namo, jei nori.
- Pamaina baigiasi po dešimties minučių. - Eik jau.
Jis pasirinko kaimyną. Ne mane. Jis niekada nebus mano…
Bičiuli!
Tau patinka šokoladas? Aš turiu šokolado! Palauk, aš tuoj.
Turiu šokolado! Būsi mano augintinis? Būsi mano augintinis? Ar tu…
Stop, atsargiai, kaimyne.
Tai - laukinis padaras. Neliesk jo.
Ne, tai mano naujas augintinis. Žiūrėk, koks gražus. Žiūrėk.
Tuojau. Tikrai gražūs.
- Visi labai gražūs. - Visi?
- Jis turi šeimą. - Nustebai?
Aš norėjau, kad pirštuotas pasiutėlis būtų mano augintinis,
bet jis pats turi mažų augintinių.
Štai kur tu. Tikra neklaužada, mažoji būtybe.
Dabar žinau, kad pirštuoti pasiutėliai negali būt augintiniais,
bet aš būsiu geriausias jų draugas.
Taip, labai gerai.
Tu labai mielas. Nereikia kovoti su prigimtimi.
Niekam tai nepatiktų, tiesa?
Nežinau. Man tik šešeri, čia man per daug naujos informacijos.
Na, aš turiu augintinį, kurį mielai su tavim supažindinsiu,
o tu, jei norėsi, galėsi įstatyti jam inhaliatorių.
Inhaliatorių?
- Ir ką man dabar daryti? - Labas.
Na, ir tau labas.
Aš noriu pasakyt, kol nepamatei savo murkiančio padaro.
Taip, jis rausvas. Atleisk.
Bet… gerai, sąžiningai, atvirai, būk savimi.
Atnešiau silpnų nuodų, kad atsipalaiduotum vakare po darbo.
Ir netyčia išpyliau juos ant tavo padaro.
Tada į tavo namus prasmuko alkanas pirštuotas pasiutėlis
ir pasivogė šokoladą, kurį buvau atnešęs tau.
Tada nepavyko išplauti tavo padaro kailio spalvos,
ir nusprendžiau bėgti iš miesto ar bent jau vaikščioti su kepure.
Visiškas chaosas, ne kitaip.
Chaosas.
Tikrai taip.
Kartais chaosas išeina į naudą.
Jis atrodo labai gražiai ir keistai.
Keistas derinys.
Ką jau moki, tą moki.
Bet nemoku sugyvent su padarais. Aš tik norėjau tau patikti.
- Bet įstatei jam inhaliatorių? - Taip.
- Jis gyvas? - Neabejotinai.
Tuomet esu tau dėkinga.
Aš labai norėjau laisvo vakaro, bet jei būčiau jį turėjusi,
nebūčiau grįžusi namo ir radusi nuostabų rausvą padarą.
Nebūčiau įteikusi jubiliejų šventusiai porai degančio torto.
Ir nekalbėčiau dabar su tavim.
Tad nėra to blogo, kas neišeitų į gera.
Dar aš užkimšau klozetą.
Manai, padarai iš tikrųjų mus myli?
Žinau, kad fizinė meilė padarui ar būtybei
tėra cheminė reakcija smegenyse.
Manau, jie mus myli.
Turbūt niekada nesužinosim, ką jie jaučia, bet meilė iš tikrųjų egzistuoja.
Gal jie mus labiau myli tada, kai duodame jiems skanukų,
bet negalėtume jų dėl to kaltinti.
Dauguma būtybių myli viena kitą dėl panašių priežasčių.
Nė vienas nesame tobulas.
Šito nereikėtų pamiršt.
Mes irgi esam netobuli ir keisti,
bet jie myli mus tokius, kokie esame.
Iš jų galima pasimokyti, kaip mylėti kitas būtybes.
Čia pats sugalvojai?
Toks užrašas kabėjo mano gimdytojų virtuvėje.
Ilgas užrašas.
Ar dar norėtum kada nors kartu suvalgyti aksominių sultinukų su šokoladu?
Kada nors?
Taip, mielai.
Regis, aš jums trukdau,
bet jei norėsi, kad baigčiau čia viską tvarkyti, tik pasakyk.
Gerai, viso.
Išvertė Laima Banionienė