Olennot päättivät kauan sitten otusten olevan ystäviä.
Haluan olla kovajalkaisen juoksuhirviön ystävä,
lainata sen vauhtia ja harjata sen takatukkaa.
Istu sen päälle.
Se voi potkaista minua.
Se on vauhdin hinta.
Selvä. Rauhassa.
Rauhassa, uusi ystävä.
Sinusta tulee pian yleinen kulkuneuvo.
Osa otuksista oli liian ilkeitä. -Tervehdys, iso värinäotus.
Eletäänkö yhdessä?
Valitsimme pienempiä.
Tervehdys, pieni värinäotus.
Eletäänkö yhdessä?
Paljon parempi.
Osa oli liian piikikkäitä, kuten auts-pallot.
Olisi pitänyt arvata.
Tai haisevia, kuten peräpommittajat.
Voi Lorbi, se polttaa.
Osa oli mukavia.
Oikeamieliset ja värinäotukset,
ryönäparrat ja hidaskuvut.
Otukset ovat monien olentojen parhaita ystäviä.
Mutta rakastavatko ne meitä vai meidän herkkujamme?
Kielesi kävi suussani.
Kiitollisuutta.
Tässä pallomme, hiukan kallellaan
Tähden kiertoradalla
Elämä merkityksen saa
Ehkä oudoilta näytetään
Mutta elämää eletään
Eikä aikaakaan, niin jalkaputket puetaan
Iloa ja surua, rohkeutta ja pelkoa
Uteliaisuutta, vihaa Vaaran planeetalla
Ja kaikki on vain yhä oudompaa
PERUSTUU NATHAN W PYLEN KIRJASARJAAN
VAROVASTI NYT
Mutta rakastavatko ne meitä vai herkkujamme?
Otuksen elämä tuntuu joskus helpommalta.
Ei tarvitsisi miettiä, pitävätkö muut olennot itsestä.
Osa otuksista miettii vain sitä.
Ratkaisua ei siis ole.
Otukset hirvittävät minua.
Sanotaan, että on kohdattava pelkonsa kasvaakseen.
Kuten suukivien putoaminen?
Ajattelin otuksen adoptoimista.
Ei hämäystä. Uskon, että otuskämppis tekisi sinulle hyvää.
Huolehtisit siitä.
Huolehdin kasveista. Ne eivät pure, paitsi yksi.
Se tietäisi, että olet olemassa.
Menettäisin mieluummin suukiveni.
Värinäotukset turvottavat silmiäni.
Ilollako? -Tuskalla ja karstalla.
Olen huolissani sinusta. Olet aina… Miten sanoisin tämän kiltisti?
Olet yksin. Otus pitäisi sinusta.
Haluan olennon rakastavan aitoa itseäni.
En halua olla herkkuja jakeleva olento.
Pikkuhiljaa, sisarukseni.
Tavallinen.
Kiitollisuutta. Saippualehtiä. Tässä ei pitäisi…
Voi ei. Tämä ei ole oikein. Tilaat aina samaa ravitsemusta.
Kapalopöperöä, ei saippualehtiä, itkevien pyörylöiden kera.
Olet oikeassa.
Olet aivan oikeassa. -Haen sinulle saippuattoman version.
Kun odotatte, kasvatan oman haivenmehupallon.
Ne ovat erityisen karvaisia ja mehukkaita.
Ne ovat suosikkejani.
Elonantajamme leikkasivat ne paloiksi, joita kastoimme sulaan sulkaaseen.
Tiedän, että yhdistelmä kuulostaa oudolta.
Ei, vaan ihanalta. Haluaisin kokeilla sitä joskus.
Ehkä tänä iltana. On ensimmäinen vapaailtani ikuisuuksiin.
Onnittelut?
Olen taivaanulvoja!
Hei. -Kuuntele, miten ulvon taivaalle!
Hei.
Hei, sinä purit minua.
Taimensykerö, minulla on tärkeitä töitä.
Voimmeko leikkiä myöhemmin?
Jos et anna minun olla otus, minun on saatava sellainen.
Eikä. Olemme nyt vain kahden.
Milloin sitten? Olen jo monta pyörähdystä vanha.
Pian. -Sanoit noin, kun olin näin monta.
Ja kun olin näin monta -
ja näin monta.
Muistan vain sameita muotoja ja ääniä,
mutta sanoit varmaan samoin.
Voin hädin tuskin huolehtia meistä kahdesta.
Vielä tulee päivä, jolloin sinä et valitse otusta vaan se valitsee sinut.
Lupaatko sen?
Kiitääkö kaksipyöräinen jalkapoljin mäkeä alas?
Luulen niin. Olen vain kuuden. Kerro sinä.
Mietin vain, mitä hauskaa voisit tehdä.
Sukeltaa syvälle mereen?
Vieläkin parempaa.
Vie roskat.
Roskat!
Jopas. Käyt täällä joka päivä ja tuijotat mukavaa päällikköä.
Saat vihdoin tilaisuuden pyytää häntä ulos ja menet kipsiin.
Kuin aivot liian kylmästä juomasta.
Julma Rorbi. En pysty ajattelemaan hänen lähellään.
Saan hänestä sisäistä räpytystä.
Miten ajattelevaista ja omistautunutta.
Hänen raajataiteensa on vertauskuvallista. Ainakin uskon niin.
Älä huoli. Olento valitsee sinut vielä. Lupaan sen.
Tai sitten ei. Hyvä niinkin.
No niin. Kapalopöperöä, ei saippualehtiä. Pahoittelen sekaannusta.
Ei tarvitse pyytää anteeksi.
Pyydän anteeksi anteeksipyyntöäsi.
Nauti pöperöstä.
Ikäviä uutisia. Kaksi tarjoiluolentoa ja kokki ovat tänään sairaana.
He parantavat itseään kuuntelemalla samaa musiikkia.
He jäivät ehkä sairauslomalle mennäkseen konserttiin.
En tiedä, mutta sinun on jäätävä iltavuoroon.
Mitä? Tämä ilta merkittiin vapaaksi viikkoja sitten.
En muista, milloin pidin viimeksi vapaaillan.
Tiedän sen. Olet kokenut ja sitoutunut.
Me luotamme sinuun.
Sinusta pitävä pariskunta odottaa vuosipäiväillallistaan.
Värinäotuksellani on astma.
Otuksenhoitaja ei ole antamassa sille keuhkomehuinhalaattoria.
En halua jättää ravintolaa,
mutten voi muutakaan.
Teen sen.
Tajuan, etten osallistunut keskusteluun, mutta kuulin, että tarvitset apua.
Käytän olentojen inhalaattoria. Voin tehdä sen.
Hienoa. Täydellistä. Kaikki on selvää.
Eikä. Et voi tehdä tätä.
Kiitollisuutta, mutta sinun ei tarvitse hoitaa värinäotustani.
Hyvä, koska olet allerginen.
Tarvitaanko tätä?
Olet myös hyvin peloissasi.
Aivan. Se toimii samalla tavalla.
Kappas vain. Keuhkomehuasiantuntija.
Ratkaisimme kaksi ongelmaa ennätysajassa.
Et edes tiedä, missä asuntoni on.
Hän löytää sen kyllä.
Oletko varma?
Kyllä. Lorbi tietää, että pidän otuksista kovasti.
Olen varsinainen otusolento.
Voit luottaa…
Valitsetko sinä minut?
Päällikkö asuu varmaan täällä.
Pystyn tähän. Hetkinen. Miten tämä tehdäänkään?
Se asetetaan kevyesti kuonolle -
ja puristetaan kahdesti. Siinä kaikki. Otuksen inhalaattori toimii näin.
Kiitos, että vilkaisit. Muista napsauttaa kannustinnappia.
Ja nyt tietoa suukivitahnasta.
Suukivitahna.
Se maistuu makealta mintulta. Kuin ruoalta.
Älä syö sitä. Jos kuitenkin syöt, luulen, ettei se haittaa.
Kaikki hyvin? Paljonko söit?
Hei. -Miten selviydyt?
Hänen kotinsa on hyvin jämpti.
Selvä. Valmista.
Hän saa kotiin tullessaan mietoa myrkkyä ja sulkaata.
On vain pidettävä astmaattinen otus hengissä siihen saakka.
Älä muistuta.
Tai muistuta vain. Säännöllisesti.
Tervehdys, värinäotus.
Kappas vain.
Ilma myrkyttää sinua.
Ja sinä myrkytät minua.
Voimme kuitenkin olla ystäviä.
Taikinaviipaleet ja vehnävarret ovat vähissä. Nämä ovat ylikypsiä.
Ne olivat eilen raakoja.
Ne muuttuvat 20 minuutissa kivestä mömmöksi.
Kakkosessa on maapähkinäallergia.
Seiska haluaa kipakkaa keltamönjää.
Ja tässä on mietoa myrkkyä.
Katsotaan, mitä tapahtuu.
Yksi, kaksi…
Pyörähdykset ovat mahtavia…
Ystäväni, tarjoamme poreilevaa juhlamyrkkyä -
viisikymmentä pyörähdystä kestäneen kumppanuutenne kunniaksi.
Voi sentään. Mikä yllätys. -Hyvin ystävällistä.
Mutta odotimme tätä. -Nauttikaa.
On tärkeää tuntea kuuluvansa perheeseen.
Kaikki olennot ansaitsevat sen. Minun on nyt…
Entä jälkiruoka?
Häämatkaltamme.
Samaa. -Ei aivan.
Niin. Se muuttui ulosteeksi kauan sitten.
Miten hauskaa. Tarkistan.
Miten hienoa.
Siitä on aikaa. -Ainutlaatuista.
En malta odottaa. -Anteeksi.
Kuin häämatkalla.
Kuin eilen.
Ei ollut. -Tunnetusti.
Pyörähdykset ovat mahtavia
Jos niistä pitää
Jos ei, niin harmi
Meillä on kiire,
mutta varmistan, että tämä vastaa odotuksianne.
Jos en hoitaisi tätä, kuka olisin?
Se olisi ihanaa. -Järjestelet liikaa.
Pidä tauko.
Haluaisimme kuitenkin lisää taikinaviipaleita, kun ehdit.
Otus valitsi minut!
Nostan sinut roskiksesta, ennen kuin naapurit näkevät.
Älä. Katso.
Päästä minut.
Kutitan sen rankaa osoitukseksi ystävyydestä.
Eikä. Otus ei vastaa värinällä vaan haavoilla.
Täytyy palata töihin.
Haluan, että se asuu kanssamme.
Tämä ei ole otuskämppis.
Se on ulko-otus. Sen on pysyttävä loitolla. Onko selvä?
En hyväksy tietoa ja tunnen vihaa,
kunnes selität taustan.
Osaa otuksista voi pitää sisällä,
esimerkiksi moraali- ja värinäotuksia.
Mustavalkoista sormirosmoa on rakastettava etäältä.
Eikä. Mikä tahansa otus sopii kämppikseksi.
Pelkään, ettei sovi. Niiden koti on ulkona.
Kuka päättää, mitkä otukset pääsevät sisälle?
Satojen tai tuhansien pyörähdysten takaiset olennot.
He näkivät murinaotuksia -
ja tekivät niistä aikaa myöden oikeamielisiä.
Voimmeko tehdä saman sormirosmolle?
Emme voi. Saimme juuri uudet huonekalut.
Miten he onnistuivat?
Tekemään murisevista kämppiksiä.
Ehkä ravitsemuksella ja sallimalla parittelun sukulaisten kanssa -
niin kauan, että aivot rapistuivat ja ne alkoivat pitää meistä.
Tämä oli tarpeetonta taustaa.
Tiedän. Taustat ovat sellaisia.
Ne voivat tehdä pahasta hyvää tai päin vastoin.
Mennään nyt sisälle.
Haluan tuon sormien takia.
Se olisi muriseva sisarus.
Taimensykerö.
Emme voi ottaa mustavalkoista sormirosmoa.
Arvaa mitä. Hankimme sinulle kunnon otuskämppiksen.
Jännittävää, vai mitä?
Eikä. Haluan vain tuon!
Olen mustavalkoinen sormirosmo. Rakastan roskaa!
Ole kiltti ja tule esiin.
On herkkuja, leluja ja nahkaa raapimiseen.
Minulla on valuuttaa. Kerro, mitä haluat. Järjestän asian.
Auta auttamaan kämppistäsi.
Kaikki hyötyvät siitä.
Hei.
En tiedä, miten sanoisin tämän.
Anna kun arvaan. Värinäotus on piilossa -
mutta tarvitsee keuhkomehua hyvin pian.
Soitat minulle, koska olet niin ihastunut päällikköön,
etteivät aivosi toimi oikein.
Oudon yksityiskohtaista mutta juuri niin.
Nähdään pian. -Kiitollisuutta. Oikeaa sellaista.
Voi Lorbi.
Odotitko, että antaisin periksi?
Unohda se. En välitä syystä. Pysy siinä.
Pysy siinä. Kyllä vain.
Ja hengitä. Hyvä.
Kyllä, jäät eloon…
Ei nyt.
Pöydässä 22 löytyi paperiliitin lehtikimpusta.
Sanoin, että se tuottaa onnea. He eivät uskoneet.
Sinusta pitävä pariskunta odottaa jälkiruokaansa.
Tuo rikkoo hygieniasääntöjä. En välitä siitä.
Onko kaikki hyvin?
On. Pidän vain tauon.
Pidä kaksikin.
Voi ei.
Hei.
Hei. Kuulostat iloiselta. Oletan, että kaikki on hyvin.
Kyllä. Oikein hyvin.
Ei hämäystä, helpottavaa kuulla.
Käytitkö inhalaattoria?
Kyllä. Täysin ongelmitta.
Yhteistyö sujui hyvin.
Miten vaikuttavaa.
Joudun rauhoittelemaan sitä monesti kauan.
Joudutko?
En osaa pukea kiitollisuuttani sanoiksi. Olen palveluksen velkaa.
Etkä ole. Tai miten vain.
Anteeksi. Onko otukseni vaaleanpunainen?
Mitä? Ei ole.
Vika on varmaan puhelimessasi.
Se ei ole vaaleanpunainen.
Selvä. Yritän päästä kotiin mahdollisimman pian. Vielä kiitollisuutta.
Räpsäytä, jos sinulla on taikavoimia.
Valmiina liekitykseen?
Kyllä. -Odota.
Katso. Reuna on kovera.
Se on kuvassa kupera, ja tässä on kuorrutetta.
Eikä. Pieleen meni.
Se on riittävän hyvä.
Tämä on 50-vuotishääpäivä.
Kondiittori on sairauslomalla.
Hänen korvansa ovat tukossa.
Musiikki oli liian kovalla.
Ojenna kondiittorin hattu.
Näen vain apukokin hatun.
Sen on sitten kelvattava.
En itse asiassa tarvitse tähän hattua.
Tuntui vain oikealta sanoa niin.
PELASTETTUJA OTUSKÄMPPIKSIÄ
Olet varmasti innoissasi saadessasi valita otuskämppiksen.
Tämä on pörröinen.
Se värisee liikaa.
Nuo näyttävät hauskoilta.
Ne eivät värise vaan heiluttavat takarankaansa.
Liian oikeamielistä. -Ahaa.
Tämä on värikäs muttei lainkaan oikeamielinen.
Sillä ei ole tarpeeksi sormia.
Selvä.
Voiko noita sanoa sormiksi?
Ei tarpeeksi törkyinen.
Mitä sitten haluat?
Missä mustavalkoiset sormirosmot ovat?
Ne ovat tämänkorkuisia.
Niillä on paljon pelottavia pikku sormia, ja ne laulavat näin.
Niitä ei voi adoptoida. Niiden koti on ulkona.
Sitten liityn niihin.
Älä. Ole varovainen.
Korjaan tämän kahdessa tunnissa. Muuten hän ei puhu minulle enää.
Ikävää sanoa, mutta tiesin, että tässä käy näin.
Juuri siksi yritin estää sinua toimimasta niin.
Tuo on hämäystä. Pidät tästä.
Olet oikeassa.
Soita hänelle ja kerro rehellisesti, mitä tapahtui.
On liian myöhäistä olla rehellinen. Olen hämännyt liikaa.
Oikeasti meidän on poistettava mieto myrkkytahra -
otuksen turkista.
Miten onnistuit?
Tuo oli hyvin vaarallista.
Jää tähän paranemaan.
Jos lähdet tästä huoneesta, emme hanki otusta, onko selvä?
Täällä on paljon roskia.
Onko mineraaliströsseliä ja porenestettä?
Vain suuria märkäkiteitä ja kuplanestettä.
Älä… Mitä…
Voimmeko kaataa valkoista mietoa myrkkyä punaisen miedon myrkyn tahraan -
ja neutraloida kaiken?
Mitä?
Kallista vuokaa liekkiä kohden, ja voilà.
Sinä tulit. Valitsit minut täältä.
Odota. Minulla on muitakin herkkuja.
Miten tahrasta tuli suurempi?
Annan periksi. Täytyy muuttaa taas, vaikken haluaisikaan.
Ehkä voin käyttää valeasua. Lisään asusteen, esimerkiksi hatun.
Pääni on liian pieni hatuille.
Sisarus, sinun on ryhdistäydyttävä.
En pysty.
Asiat eivät aina suju suunnitellusti. Kaikki tietävät sen.
Jos pidät hänestä, sinun on oltava rehellinen.
Kumppanuus ei voi alkaa hämäyksellä.
Kumppanuusko? Hän ei halua kumppanikseni,
kun saa selville, että kaadoin mietoa myrkkyä lempiotuksen turkille.
On lähdettävä, enkä pääse ravintolaan.
On juotava tärinänestettä -
toisessa ravintolassa.
Yritit valloittaa päällikön -
kuin olento, joka houkuttelee otusta herkuilla. Se ei onnistu.
Sinun on oltava oma itsesi. Muuten se ei ole todellista.
Tällä tavalla. Tämä on todellista.
Selvä. Riittää jo.
Olet oikeassa. Sisarus kai tietää aina.
Hei. Anna olla. Tuo sulkaa ei ole sinun.
Ota se. Ne eivät välitä omistusoikeuksista.
Varastaminen on röyhkeää, ja sulkaan syömisestä sairastuu.
SOPII OTUKSILLE (JOS NE VARASTAVAT TÄMÄN)
Voi sentään. -Selvä.
Voisimme viedä värinäotuksen kylpyyn.
Voi Lorbi.
Juhlanuotio.
Tiedän. Pyydän vilpittömästi anteeksi.
Anteeksiko? -Mikä hätänä?
Kakku on myöhässä ja kehno.
Kuorrute valui, ja mittasuhteet…
Voi ei.
Tämä on tulipalo, kulta.
Mistä tiesit? -Mitä?
Tuota, kuherruskuukautemme… -Kaikki kertoivat,
mitä on tehtävä saavuttaakseen onnen. -Sitä ja tätä. Hyvä on.
Menimme pikku saarelle. -Se ei ollut kovin pieni.
Meillä oli paljon suunnitelmia. -Ja odotuksia.
Siellä satoi.
Moraali- ja värinäotuksia saavista kaataen.
Aivan kuin sprinklereistä.
Arvaa, miksi pysyimme yhdessä näin kauan.
Oliko teillä varasuunnitelma?
Lopetimme pelkäämisen. -Ja muiden miellyttämisen.
Se oli täydellistä.
Rakkaudella voi tehdä hetkistä täydellisiä.
Ei tarvita mitään… -Ei niinkään.
Vain rakkautta sateessa.
Sprinklereissä. -Sekasorrossa.
Silkassa kaaoksessa.
On tärkeää olla miellyttämättä muita.
Vain siten tietää, mikä on aitoa.
Se on kaunista.
Tämän voi kuitenkin siivota.
Kun ehdit, voisit myös tuoda taikinaviipaleet.
Teit tänään hyvää työtä. Autoit meitä pulassa kuten aina.
Pidä loppuilta vapaata.
Vuoroni päättyy kymmenen minuutin päästä. -Ole hyvä.
Se valitsi naapurin, ei minua. Siitä ei tule koskaan…
Kämppis!
Pidätkö sulkaasta? Minulla on sitä. Odota! Olen tulossa.
Onko sulkaata? Tuleeko sinusta kämppikseni?
Hei. Ole varovainen, naapuri.
Se on villi otus. Se ei pidä tästä.
Eikä. Se on uusi kämppikseni. Katso. Se on kaunis.
Anna kun katson. Niin onkin.
Ne kaikki ovat. -Kaikkiko?
Sillä on perhe. -Oletko yllättynyt?
Halusin mustavalkoisen sormirosmon kämppikseksi,
mutta sillä on jo omia pikku kämppiksiä.
Siinähän sinä olet. Joudut pulaan, pikku olento.
Tiedän, ettei sormirosmo voi tulla sisälle kämppiksekseni.
Olen kuitenkin sen paras ystävä ulkona.
Aivan. Juuri niin.
On suloista, ettet yritä pakottaa sitä mihinkään, mikä ei tunnu luonnolliselta.
Kaikilla on siihen oikeus.
Enpä tiedä. Olen kuuden, ja uusia asioita on liikaa.
Minulla on otuskämppis, jonka haluan esitellä sinulle.
Voisit auttaa antamaan sille keuhkomehua.
Odota. Millaista mehua?
Mitä teen? -Tervehdys.
Tarkoitan, että tervehdys sinullekin.
Minun on kerrottava jotain, ennen kuin näet värinäotuksen.
Tiedän, että se on vaaleanpunainen. Anteeksi.
Mutta… Hyvä on. Olen rehellisesti oma itseni.
Toin sinulle mietoa myrkkyä, jotta voisit nautiskella illasta.
Sitten läikytin sitä otuksesi päälle.
Ahnas mustavalkoinen sormirosmo tunkeutui kotiisi -
ja söi sulkaan, jonka toin sinulle.
Sitten haalensin otuksesi turkin väriä kylvyssä -
ja harkitsin lähtöä Olentolasta tai hatun käyttöä.
Kaikki on ollut täysin sekavaa.
Kaaosta.
Todellakin. Aivan.
Joskus kaaoksesta seuraa paljon hyvää.
Se näyttää upealta ja oudolta.
Tämä on outo yhdistelmä.
Olet hyvä sellaisissa.
En osaa käsitellä otuksia. Halusin vain, että pitäisit minusta.
Annoitko sille keuhkomehua? -Annoin.
Onko se yhä elossa? -Ehdottomasti.
Sitten olen kiitollinen.
Halusin pitää vapaaillan, mutta jos olisin pitänyt sen,
en olisi nähnyt kotona upeaa vaaleanpunaista otusta.
Enkä olisi tarjoillut hääpäiväparille palavaa kakkua.
Enkä puhuisi juuri nyt kanssasi.
Ehkä kaikella on siis tarkoituksensa.
Minä myös tukin vessasi.
Uskotko, että otukset rakastavat meitä oikeasti?
Tiedän, että fyysinen rakkaus otusta tai olentoa kohtaan -
on vain kemikaaleja ja lihasähkeitä.
Uskon, että se on aitoa.
Emme tiedä, tuntuuko se samalta, mutta rakkautta on varmasti.
Herkut lisäävät niiden rakkautta,
mutta se ei ole pahasta.
Monet olennot rakastavat toisiaan samoista syistä.
Olemme kaikki epätäydellisiä.
Ehkä kyse on siitä.
Olemme ehkä epätäydellisiä ja outoja,
mutta ne rakastavat meitä sellaisenaan.
Voimme oppia niiltä, miten rakastaa toisia olentoja.
Keksitkö tuon juuri?
Elonantajallani on tuo mietelause keittiössään.
Pitkä mietelause.
Käydäänkö joskus haivenmehupallolla ja sulkaalla?
Joskus?
Kyllä, mieluusti.
Hei, tuntuu, että olen ylimääräinen.
Kertokaa, jos haluatte, että tulen myöhemmin siivoamaan.
Selvä. Hei.
Tekstitys: Liisa Sippola