Naše Koule, nakloněná,
hvězdu obíhá.
Snaha životu smysl dát
někdy zvláštně končívá.
Víme jen to, že tady jsme.
A to ne navěky, tak navleč chodidlotrubky.
Žal a radost, strach a odvaha,
zvědavost a vztek na planetě, co nebezpečím děsí tě
a čím dál podivnější se zdá.
DIVNÁ PLANETA
AUTOR PŘEDLOHY NATHAN W. PYLE
Kdysi jsme si řekli, že vznášení může být příjemné.
- Cítíš se nepříjemně? - Protože se nevznáším.
A vznesli jsme se.
První cestující ve vznášedlech prožívali jen dva pocity.
Možná umřu! Možná neumřu! Juchú!
S velikostí vznášedel a délkou letů narůstala i škála pocitů.
Možná nezemřu nikdy.
Mám na něco chuť.
A létání nám šlo líp a líp.
Díky nabídce šťáv zapomínám na strach ze smrti.
Chci sedět u okýnka.
Dnes vznášedla obvykle nepadají
a přesouvají vzduchem vám podobné bytosti s řadou pocitů
včetně nerozhodnosti, žárlivosti i motivovanosti.
Stroj by měl navíc vydržet i nouzové plesknutí na tekutinu.
Cestující v nouzové řadě nám musí pomoct stroj rozebrat.
Za to získají víc místa na nohy.
V seznamu nebezpečí v přihrádce před sebou najdete rady, jak nezemřít.
Tato opatření zajistí, že váš let bude příjemný
a obejde se bez obětí.
Přeji příjemný let a statisticky pravděpodobné přežití.
SKUTEČNÉ AEROLINKY SKUTEČNĚ VÁS PŘEPRAVÍME
Šoupni se. Díky.
Promiňte.
Je tu málo místa.
Zpříjemňovatel projde uličkou a rozdá vám svačinky na rádoby stolky.
- Svačinku? - Ta je mrňavá!
- Dáte mi i slabojed? - Pokud prokážete dost dlouhou existenci.
POČET OBĚHŮ DÉLKA: DOSPĚLÁK
To jsem já.
- Letíte na Festival smutné hudby? - Jak to víte?
Máte název mé oblíbené kapely vbodaný do údů.
ČTYŘI POCITY
No tedy! Máte je tam všechny.
Bude to naše 14. společná návštěva vystoupení Čtyř pocitů.
Hrají ty nejsmutnější melodie ze všech.
Ano, posloucháme je, když jsme smutní, náš smutek se sečte a z toho máme radost.
Toto je tlačítko pro případ nepříjemností. Pěkný let.
NEPŘÍJEMNOST
Mám řadu nepříjemných pocitů.
Začněte nejhorším.
Mám hlad.
Hromádka svačinek.
Z těch budu mít žízeň.
Taky je mi chladno.
Fouká na vás chladný vzduch. Můžete ho zeslabit.
Foukání mi vyhovuje, jenom to chladno ne.
Splnila jsem vaše očekávání?
Ještě jedna nepříjemnost.
Hvězda mi svítí do očí a nechci se natahovat přes tuto bytost…
Jste skvělá letová zpříjemňovatelka.
Dík.
Srazme nápoje. Na další úspěšnou cestu vznášedlem.
Naše práce je náročná i naplňující.
- Pro nás dva je náročnější. - Cože?
- Jsi mistr zpříjemňování. - Vy jste stejně dobří.
Díky. Hej! Teď jsi navodila příjemný pocit mně.
To zkrátka děláme. Všichni.
A nikdy si tě nepovolal korporát.
Volá si vás korporát.
BYTOSTNÍ ODDĚLENÍ
Omluva.
Asi to vypadá, jako že nevím, zda chci psát nebo ne.
Nechápu.
Myslím to cvakání. Dělám to podvědomě.
Už ne.
Proto jsem přestal.
Gratulace.
Teď k důvodu vašeho předvolání.
Podle našich dat zvládáte povinnosti zpříjemňovatele velmi dobře.
Rozhodli jsme se vás odměnit dalšími povinnostmi.
POVÝŠENÍ
Na znamení nové pozice dostanete šátek jiné barvy.
Nyní jste vrchní zpříjemňovatel.
- Funkci šátek přirozeně nezmění. - A jakou funkci vlastně má?
Pokud vám není chladno na krk, žádnou.
Jezdím vaším skupinopřesuvníkem denně.
Pokud jste mě nepoznal kvůli tomu novému šátku.
Získala jste vyšší stupeň zaměstnání? Ve vznášedle?
Ano, byla jsem zpříjemňovatelka a teď jsem vrchní zpříjemňovatelka.
Gratulace.
Teď velíte celému prostředku, tak jako já.
Nějaké tipy?
Novým řidičům skupinopřesuvníku říkám:
„Nezapomínej, že jsi i cestující.
Když najedeš na hrbol, pocítíte to všichni.“
To bylo schválně jako názorná ukázka.
Taky jsem ten hrbol cítil.
Jako bychom všichni měli stejnou schopnost cítit.
- Ano. - Moudré.
Tak bezva.
Dnešek patří k nejlepším dnům.
A hraje má oblíbená píseň.
Pustíme ji všem bez ohledu na to, co mají rádi.
4 POCITY
Mám pocit, jako by mě přejel skupinopřesuvník.
Je to láskou, nebo by mi měl pomoct lékárník?
Vždycky nejvíc děsilo mě, že tě jednou ztratím.
Můj pohodočtverec se ztrácí v drobcích
- a taky v slzách mých. - Mých.
V slzách a drobcích. V drobcích úplně utopených
- v slzách mých. - Mých.
Žvýkáním na svém odpočívadle
se bráním utonutí v slzách svých.
Díky, Festivale smutné hudby.
My jsme Čtyři pocity.
Já jsem Osiřelka, to je Křehkoun
a u klapkotónů stojí Oplakávač Ex.
A já jsem Buben.
Buben!
Byli jste skvělé publikum.
Žádné další melodie už neznáme.
Jděte domů!
TO UŽ JE VÁŽNĚ KONEC, DÍK.
Neupřímnost!
KLAM! ZAHRAJEME JEŠTĚ NĚCO
Prokoukli jste náš klam. Známe ještě další melodie.
MY JSME TO VĚDĚLI!
Raz, dva, tři, zapláčeme!
Ti diváci včera byli báječní.
Neuvěřitelně.
Bytosti, musím s vámi něco probrat.
Mám dobrou informaci a špatnou informaci.
Začni tou špatnou informací.
A proto už nemůžu být součástí kapely.
Teď chápeme, že pozitivní informace zahrnuje nezbytný kontext.
Zamilovala jsem se.
Do mé ex?
To ne. Co je v kapele, nesmí do postele.
Známe se už od dětství. A znovu jsme se našli.
Takže když vyjdu na pódium a představím se jako Osiřelka,
bytosti poznají, že je to klam.
Radost z mého vztahu
mi brání reprodukovat melodie, které simulují smutek.
Pochopím, jestli vám ta informace působí opravdový smutek.
Rozhodně nám budeš chybět.
Máme radost, že jsi šťastná.
A bude to mít výhody. Například teď kapela začne chodit včas.
- Byla jsem nejmíň dochvilný člen? - Nejmíň předvídatelný.
To pořád jsi, například tím,
že svůj odchod oznamuješ u mřížkovaných zapékanek.
Mrzí mě, že nevím, jak odejít.
Vždycky vám budu přát nekončící úspěch a štěstí.
Vždycky na vás budu myslet.
Nemám u sebe žádnou měnu.
Naše bude stačit.
Kéž bychom i my stačili.
ZBYTEČNÍ PODROBNOSTI O HVĚZDÁCH
Tři pocity?
Hleďte, čelní melodiotvůrce Čtyř pocitů stlačuje ústa s neznámou bytostí.
Jde o ústostlačování tak příjemné, že se teď chce věnovat pouze jemu.
Reakce fanoušků na Festivalu smutné hudby byly nepřekvapivě plné smutku.
Popíšete svou mizérii?
Jsme zničení.
Byli základem našeho vztahu.
Nevím, jak budeme pokračovat.
- Nevíš? - Ty ano?
Podle mě se naše Koule bude dál točit.
Jsme smutní, ale najdeme si novou kapelu.
Vážně? Jak?
Poslechem nové hudby.
Máme na sobě jejich tváře.
Sice jste zvědaví, co bude dál,
ale dáme jim soukromí, aby si to vyřešili.
Takže to nějak vyřešíme?
Co přesně chceš vyřešit?
Hudba, která nás spojovala, navždy přestala existovat.
A tobě to nevadí?
Existuje spousta jiné hudby.
Poblíž domu mých životodárců bude za pár dní Festival průměrné hudby.
Můžeme tam objevit novou kapelu.
Já novou nechci.
Teď jsem vážně zmatená.
Tady jde určitě o víc než jen rozpad kapely.
Necítíte se právě teď nepříjemně?
Ano.
Můžu dostat pohodočtverec?
Je mi líto, ty rozdáváme na začátku letu.
Svačinku?
Dobře.
- Tady máte pohodočtverec. - Dík.
Promluvme si míň veřejně.
Pohodočtverce dáváme na vyžádání.
Snažím se zabránit tomu, aby došly.
Já raději o každém letu rozdám všechny, aby byl let maximálně pohodlný.
Dík za poučení.
Je ti příjemně?
- Velmi. - Takže někomu z cestujících není.
- Cestující zmáčknou tlačítko… - Když už je trápí nepříjemnost.
Naší prací je zabránit, aby k ní došlo.
Dík za poučení.
Dlouhý let.
Zdravím, dám si svůj obvyklý slabojed.
- Budeš svůj slabojed popíjet tady? - Jako obvykle.
Obvykle tu ventilujeme frustrace z práce.
A teď vás v práci frustruju já.
Správně.
- Pořád nás slyšíš. - Tvé odsednutí tak postrádá smysl.
Rozumím.
Srážka. Pardon. Moje chyba, stole.
To je ale ostrý roh.
Trochu to tu posunu a posadím se sem.
Bezva.
Rozejít se kvůli rozpadu kapely by bylo absurdní.
Možná nás její rozpad nutí přehodnotit náš vztah.
Zůstanu chvíli u svých životodárců.
Aspoň si vyperu látkové chodidlotrubky.
Památeční nápojoválce si chci nechat já.
Vždycky jsi ty válce a fakt, že v sobě udrží nápoj, milovala.
Každý zvlášť nejsou nic moc. Podívejte na tuhle dvojku.
Ke spárování jako stvoření.
Souhlasím. Rozdělit pár je strašně smutné.
Tenhle vypadá vážně zničeně.
Překonat ztrátu kolegyně není vůbec nic snadného.
Byla to i přítelkyně, a tak nepřejeme jí nic zlého.
Chceme jí blahopřát, i když přepadá nás smutek z toho všeho.
Vždyť kdo vlastně jsme, když tu není?
Naše kapela je fakt děsná bez ní.
Pozdrav, Pocity. Úspěch?
To je sporné.
Mám lepší zprávy.
Shromáždění 200 bytostí cosi slaví
a jsou vašimi velkými fanoušky.
Zaplatí vám let, abyste jim zahráli či co.
Chceme nejdřív uspět sami, s novými písněmi.
Já myslel, že to jste právě zkusili. Neúspěšně.
Nemusíme to vzdát, jen protože jsme hned nenapsali hit.
Počkat, tento pocit opravdového vzteku a napětí,
přesně o něm bychom měli napsat.
To by mohla být zábava.
Jo, využijme ho. Raz, dva, tři, teď.
Jsme na kousíčky jako dvoukolý nohotlač,
mít čtyři kola a o jedno přijít…
Zdravím! Jak se daří v nové práci?
Můj pocit pohody vždy stál na pohodě druhých,
ale teď svým přátelům způsobuju nepohodu.
Nezapomínejte na vlastní pohodu.
Co takhle si zakřičet?
Mou prací je křiku zabraňovat.
Jen to zkuste.
Ve vašem skupinopřesuvníku křičet nedokážu.
No tak, zkuste to.
Bez obav, křičím jen kvůli pohodlí.
- Dobře. - Fajn.
Zkuste to.
Jistě to zvládnete líp.
Nepříjemné pocity!
Vidíte? Jak se cítíte teď?
Mám pocit, že jsem možná lepší cestující než zpříjemňovatelka.
Nebuďte na sebe přísná. Hlasitost chce cvik.
Jako… Buben!
Á, vyjde najevo bolest má?
Utopí mě smutku vlna?
Copak to nejlepší za sebou mám?
VSTUP 4 POCITY
Čeká mě budoucnost temná?
Je má radost vyčerpaná?
Přijdou vůbec další rána?
Upadla mi… břemena?
Jo. Už jsme ochotní to vzdát.
To je pro mě dobrá zpráva. A pro vás taky bude, myslím.
Znamená to, že Pocity zas vyrážejí.
A kam to bude?
Velmi, velmi daleko.
Tak daleko, že za let tam dáte celý výdělek.
Neděláme to pro peníze.
Pak všichni děláme svou práci velmi dobře.
Čtyři pocity.
Mí oblíbení tvůrci smutných zvuků.
Teď jsme jen Tři pocity a už vás nedokážeme uspokojit.
To budí zmatek a lítost. Pohodočtverce?
Teď nám žádný čtverec pohodu nenavodí.
To bylo skvělé.
Taky myslím.
Nemusíte měnit chování, když se přiblížím.
Uznáváme tvou teorii a máme vlastní.
Bývala jsem šťastná a pomáhala k tomu všem kolem.
To povýšení všechno zkazilo.
Souhlasíme.
Turbulence! Jdeme zpříjemňovat.
Pohodočtverce?
- Naše vznášedlo se rozpadá? - Nikoli.
- Kdyby ano, řeknete nám to? - Máme vám zajistit pohodlí.
Tak nejasnou odpověď můžu interpretovat negativně.
Zatím nikoho neoklamávám a běžím řešit jiné výzvy. Díky.
K běžnému fungování vznášedla
patří i řada zvýšení a snížení nadmořské výšky.
Ale vznášedlo má padat až na konci letu.
- Pomalu a úmyslně. - Správně.
Tak proč se řítí k zemi teď?
- Není to úmyslné. - Stroj se nechová, jak bylo zamýšleno!
Kdyby hrozila smrt, neservírovali bychom nápoje a jídlo.
Zpříjemňovatelé, přestaňte servírovat nápoje a jídlo a připoutejte se ke stěně.
- Vrátím se. - U Loule!
- Zpříjemňujeme ostošest. - Svůj úkol jste splnili.
Toto je zjevně nejmíň příjemný let v dějinách.
Teď je čas na vaše pohodlí.
- Připoutejte se. Byli jste perfektní. - Tím nám to jen chceš zpříjemnit?
Kdybych uměla klamat, nezůstali bychom přáteli?
Cestující, hovoří k vám vrchní zpříjemňovatel tohoto letu.
Zajišťuji příjemnost letu pro všechny v tomto vznášedle.
- Přejeme si, abyste uspěla. - A já taky.
Tohle hlášení je nepříjemné.
Jaká ironie.
- Je to ironie? - Nikdy nevím.
Je v tom háček.
Upřímnost může vést k nepříjemnosti a příjemnost k neupřímnosti.
Například jsem vás měla za nejlepší kapelu na světě.
- „Měla?“ - Omlouvám se za volbu slov.
Miluju svou práci a vynikám v ní,
protože dobře snáším vlastní nepohodu, což není vždycky správně.
Tak jo.
Teď se cítím velmi, velmi nepříjemně.
Vznášedlo se chová nepředvídatelně.
Můžu ty nepříjemné pocity skrývat a žádat totéž i po vás,
nebo je spolu můžeme sdílet.
Protože ať se nám stane cokoli, stane se nám to všem do jednoho.
Navrhuju tedy… křičet.
Ne, může to být velmi příjemné.
Tak já začnu.
Teď vy.
Podle mě to zvládnete i líp. Myslím, že jste opravdu vyděšení.
Představte si možnost, že všechno skončí.
Pomyslete na všechno, čeho litujete, a zakřičte.
Zvlášť mě zklamalo vyjádření úděsu z této části vznášedla.
Tyto bytosti mají být profesionálové ve vyjadřování pocitů.
Poslechněte si jejich strach. Opravdu smutné.
Křičte!
Tak, to je ono. A co tohle?
Ty nástroje máte jen na ozdobu?
Předveďte se nám.
Já nechci umřít.
Má krvepumpa je aktivní a nejradši bych vzlít.
Děsí mě, že možná spadnu a svůj potenciál promarním.
Ve svůj potenciál věřím!
Rád bych na svých nohou přistál.
Říkám to, abych teď svou potřebu do světa vyřval.
Zaměřit se na své potřeby totiž přináší pohodlí maximální!
Mám chvíli existenciální!
Všichni jsme tu vyděšení a strachy řvem.
To smiřování se smrtí si nechme na jiný den!
Já chci žít.
- Chci žít, dokud to jenom půjde! - Žijme!
Chci žít tak dlouho, jak to jenom půjde!
Žijme!
- Chci žít, dokud to jenom půjde! - Žijme!
Chci žít tak dlouho, jak to jenom půjde!
Žijme!
BEZPEČNOSTNÍ ŠERPY
Nejsme mrtví!
Zpříjemňovatelé, smíte se odpoutat od stěny
a rozdávat slabojed.
A víte co? Dejte jim, jakýkoli jed si přejí.
Až skončíme, chceme si dát slabojed s tebou.
Budu se těšit.
- Chci žít! - Chci žít…
To je „Nechci umřít“. Melodie číslo jedna.
Teď tu mám její nově přejmenované tvůrce,
Nekonečno pocitů.
Bytosti, proč ta změna názvu?
Při vzniku té nové melodie s námi ve vznášedle sedělo 67 bytostí.
A došlo nám, že pocitů je spousta. Nejmíň 67.
Je vlastně jedno, co jsi řekl, protože zvyšuju hlasitost.
Pozdrav.
Pozdrav. Tak co Festival průměrné hudby?
Nebyl nic moc.
Užila bych si ho, kdybys tam býval byl se mnou.
To by se mi bývalo líbilo.
Koná se každoročně?
Zjistíme to.
Překlad titulků: Růžena Svobodová