Törstig?
Nej, det är bra. Jag har nåt.
Jag pratade inte om drycken.
- Vad? Nej. - Du har stirrat på killen
som om du väntat på honom i hela ditt liv. Gå och hälsa.
Bjud på en drink.
Nej, inte jag.
Nej, tack.
Eller, okej. Okej.
Törstig?
En drink alltså, inte sex. Äckligt. Jag menade inte det så.
Jag ska beställa en alkoholhaltig dryck. Vill du också ha en?
Visst. Varför inte?
- Ja? - Ja.
Okej, bra.
Phil?
Vad vill ni ha?
Old-fashioned.
Vad sött.
Det är en riktigt söt stämning här.
Okej, två old-fashioned och lägg av nu, Phil.
Hej. Jag heter Sheila.
- Hej. - Hej.
Jag heter Gary.
Gary. Så vi har båda gammaldags namn.
Ja, och jag antar
väldigt sadistiska föräldrar.
Få inte igång mig, det finns ingen soffa här.
Men ja, Gary... Bra namn. Det är ett starkt namn.
Ja, om man är bilhandlare eller nåt.
Vänta, är du inte...
- Bilhandlare? - Eller mekaniker?
Nej. Tyvärr.
Jag behövde fixa min bil...
Jag borde nog gå.
- Jag skämtar. - Okej.
Okej.
Jippi!
Ja.
Tack, Phil.
Skål på dig.
Det var lite konstigt.
Inte egentligen.
Jag menar, vad är oddsen?
Oddsen är rätt bra.
Jag måste erkänna en sak.
Jag är en tidsresenär från framtiden, så jag visste allt du skulle säga.
Jaha. Okej.
- Okej. - Ja.
- Hurdan är framtiden? - Som förväntat.
Robotar som jagar lägre stående robotar
medan människor bara tittar på, gör inget.
Så lite som Blade Runner.
Inte litteratur. Jag pratar om verkligheten.
Ja, förlåt. Ja, du har rätt.
Ursäkta, men det låter som att det är rätt tufft
för robotar i framtiden.
Ja, det är en orättvisa.
Oroa dig inte.
De har startat en medborgarrättsrörelse.
Det går framåt.
Jag kan inte prata om det. Jag vill inte sabba din tidslinje.
- Tack. Jag gillar min tidslinje. - Varsågod.
- Ja, absolut. - Du vet, så...
Allt tidsresande har gjort mig vrålhungrig.
Det är superintressant.
Så jag ska få i mig lite mat. Vill du följa med mig och få i dig mat?
Ja, vi fixar lite mat till dig.
- Ja. Okej. - Okej.
Hejdå, Phil.
Du var inte helt insatt i matchen.
Vad har du emot tv-sänd sport?
Dödade en fotboll din farfar eller nåt?
Ja, faktiskt.
Älskar dig, farfar.
Nej.
Jag växte inte upp i ett sport-vänligt hem.
Min pappa var aldrig hemma. Han var en resande professor.
Vi kastade aldrig boll eller nåt sånt.
Jag stannade inne och kollade på film.
Innan jag visste ordet av var han död.
Jag beklagar.
Vad gör man?
Min pappa är också död.
Jag vet inte varför...
Han var också en resande alkoholist.
Eller han reste från bar till bar.
Och till slut dödade det honom.
Jag beklagar.
Det är okej.
Uppenbarligen förstörde det inte oss.
Nej. Väldigt normala människor.
Ja, vi är så normala.
Inget fel med detta alls.
Nej. Förutom att jag kommer förstöra ditt liv.
Ja, jag hade en känsla.
Damer dricker gratis!
Okej, vi är här.
Vad ska vi välja?
Det är som Sophies val, inte sant?
Jag älskar det skämtet.
- Vad? - Vad?
Bästa vindaloon i stan.
Yelp, åtta stjärnor.
Ja. Vi måste gå till den.
Mr Jef Holm från The Bachelorette åt här. Ja.
- Leker du tittut eller... - Nej, jag tittar bara på menyn.
Okej. Jag vill gärna se ditt ansikte snart.
- Verkligen? - Ja.
Jag vill se dig.
Okej. Vi beställer så att vi kan
hoppa till nöje, från en OCD-person till en annan.
Du förstår. Jag kommer strax.
- Vänta. - Ja. Okej.
- Men... - Var är Sheila?
Jag ser inte henne.
- Kyckling-korma. - Där ja.
Pang. Vad frågade du mig?
- Det där med tidsresor... - Ja.
Var... Vilket år kommer du ifrån?
Här är grejen. Jag måste vara ärlig.
Du är inte från framtiden.
Jag anade det.
Det är jag. Väldigt mycket.
Ljuger inte.
Men jag är inte ifrån så långt fram i tiden.
- Jag är från ett dygn framåt i tiden. - Ett dygn...
- Går det? - Ja.
Fantastiskt. Har de den tekniken?
- Ja. - Finns den?
Jag vet.
Var är den?
På en nagelsalong.
Ursäkta. Kan jag få kyckling-korma?
Tack. Den är så god.
Och två glas cabernet.
Är det okej? Ska du beställa?
Jag tar kycklingvindaloo.
Bra val.
Nio stjärnor på Yelp.
Jag läser recensioner.
- Ja. - Ja.
Tack.
Vad jobbar du med?
Jag är frilansande grafisk designer för ideella organisationer, mestadels.
Jag jobbar hemifrån.
Så den ensamma pojken blir den ensamma mannen.
När du säger det så låter det sorgligt.
Nej, du är inte sorglig.
Du är perfekt.
Jag är... Vad?
Ska jag prata om ensamhet?
Jag är en exekutiv producents assistent.
Fråga inte vad det är, jag vet inte ens.
Jag känner mig ensammare på kontoret
än jag skulle på botten av en brunn.
Botten av en brunn kan vara jävligt...
Angående... Tack. Angående tidsmaskinen
i salongen.
- Skål på dig. - Ja.
Du gillar detta.
Jag... Vad?
Du kommer gilla det.
- Så vad frågade du? - Jag gillar det.
- Du är en tidsresenär. - Förlåt.
Hur är det?
Jag tar inte hand om mina naglar.
Det är en underhållsmardröm och de flisar sig.
Förstår du?
Men jag hade en så bra dag.
Jag gick nerför 23rd och såg nagelsalongen.
Den hette Nail Me Good, och den förtjänade mina pengar.
Jag möttes av det internationella välkomnandet av nagelsalonger.
Vilken färg?
Kanske en som säger att jag haft en bra dag.
Elegant dag. Perfekt.
Så jag fixar naglarna och går på toaletten.
Har ni en toalett?
Jag vill fixa mig.
Där bak fanns en stor, horisontell, glödande neonsäng
som ett solarium.
Jag tänkte, jag har en bra dag.
Jag ska bli solbränd.
Leva livet till fullo som Hollywoodfruar.
Jag ropade på June...
June?
Vad kostar att sola?
Inget solarium, utan en tidsmaskin.
Ägaren gillar inte den. Den går tillbaka ett dygn.
Falsk marknadsföring. Ett riktigt problem.
Det må jag säga.
Ägaren gick tillbaka ett dygn innan köpet
för att inte köpa maskinen.
Varför är tidsmaskinen kvar då?
Vill du testa?
Jag? Nej.
Tror inte det.
Jag har en känslig mage.
Testa. Det är kul.
Okej, varför inte?
Jag ska. Jag har en riktigt bra dag.
Så ska det låta.
- Oj. Verkligen oj. - Ja.
- Ärligt talat. - Ja.
Vad hände med den andra du från förr?
Jag tänkte inte ens på det.
Du bör tänka på det.
Hon strövar omkring där ute.
Hon blir sur när hon får veta
att du lever livet, äter middag med en stilig kille.
- Är det vad jag gör? - Ja.
Vadå? Tror du att jag är galen?
Ja.
- Men det är sött. - Okej.
Du förlorade nästan en stjärna.
Var försiktig.
Bra, Amit. Ses imorgon.
Jag måste erkänna nåt.
Jag har just avslutat ett förhållande.
Ett år. Med en tjej som heter Amber.
Tjejer med det namnet är aldrig bra.
Det är orättvist.
Lite kanske.
Hon var riktigt rar. Men lite passiv.
Hon förväntade sig att jag skulle veta
exakt vad hon tänkte jämt.
Passiv-aggressiv.
Ja, det kan man säga.
Det blev utmattande.
Så jag gav upp och gjorde slut.
Jag har inte gjort detta på länge.
Jag försöker säga att jag har kul.
Så...
- Ja. - Nej. Jag fattar.
Inga gissningar.
Min mun talar innan min hjärna säger åt den.
Ja, jag gillar det.
Du gillar det nu, men inte framöver.
Det tvivlar jag på.
Snart framme.
- Var? - Dessert.
Dessert?
Det ser gott ut.
Ursäkta.
- Hej. - Vacker kväll.
Ja, det är det.
Vad rekommenderar du?
Vi har en smak som heter Barndom.
Det är glass gjord av mjölk som fått dra i två veckor
i fruktiga flingor, serverad i en strut
gjord av dekonstruerade jordnötssmör-och gelésmörgåsar.
Har du vanilj?
Nej.
Den smakar verkligen som min barndom.
Jag vet. Min med. Otroligt.
Vad?
Du är som en liten bebis.
- Du har glass överallt. - Sluta.
Jag växte upp i höghuset där.
- Precis där. - Där?
- Lägg av. - Japp.
600 lägenhet 1K.
Galet. Hur var det?
Staden var annorlunda.
Det var bra, men...
Det var lite ensamt. Du vet.
Jag har en väldigt konstig känsla, som ett minne
just nu.
En kabelinstallatör dök upp hemma.
Jag var jätteliten, men... Jag minns inte riktigt,
men jag minns att han var så trevlig mot mig.
Är det så konstigt?
- Ja, det är det. - Jaså?
Jag var normal.
Jag mördade inte djur.
Att du var tvungen att förtydliga det betyder att du är trasig.
Ska vi fortsätta äventyret?
Och gå nån annanstans?
- Gärna. - Gillar du polkamusik?
- Nej. - Va?
- Gör du? - Ja.
Vilken är bäst? Den humliga eller den vetiga?
Det får du veta när du fortsätter dricka.
- För vetenskapen. - Självklart.
Ja, det är det vi gör. Ett experiment.
Absolut.
Vet du, Gary, jag bara...
Jag måste vara ärlig om en sak.
Jag vet. Du är från framtiden.
Jag fattar.
Ja, det är jag.
Men nåt annat.
Minns du på restaurangen
när du frågade vad som hänt mitt andra jag
när jag reste till hennes tid?
Jag sa att jag inte ens tänkt på det.
Kommer du ihåg? Det var en lögn.
Okej.
Jag dödade henne.
Förlåt, det var oväntat.
- Dödade du henne? - Ja.
Ja. Min bil bara... rakt över hennes ansikte.
Det gör jobbet.
Sen stoppade jag henne i mitt bagageutrymme.
Grattis till det.
- Tack. - Ja, du är en mördare.
- Skål för döda Sheila. - Ja.
Hoppas hon är på ett bättre ställe.
Ja, absolut.
- Absolut. - Jag är avundsjuk på henne.
Ja, världen är...
Förlåt.
- Fan! Förlåt. - Ingen fara.
- Förlåt. - Vad gör du?
- Fan. - Skojar du?
Hör på...
Det är okej att saker är röriga ibland.
Okej?
Är det?
Ja.
Vill du vara kvar på dejten?
Han var så... Jag kunde inte ens tänka på...
Det är sant.
Herregud!
Jag gillar meningen du sa förut.
Om saker som är röriga?
Ja, jag med.
Nån sa det till mig
och det fastnade, frigjorde mig från ett mentalt fängelse.
- Förstår du? - Ja, precis. Jag känner så.
Ja.
Vilken kväll.
Ja. Var det värt allt tidsresande?
Absolut. Nio stjärnor på Yelp.
Jag skulle kunna göra detta för alltid, men det börjar bli sent.
Så jag vill gärna göra om det här nån gång.
Jag med. Vi ses imorgon.
- Va? - När jag åker tillbaka ett dygn igen.
Vadå "igen"?
Jag måste vara ärlig.
Det är inte första gången.
Vad pratar du om?
Vi har tillbringat hela veckan ihop.
Den här kvällen, sju gånger.
Vänta. Så du skojade inte?
Nej, skojar inte.
Väldigt seriös.
Okej. Låt oss bara låtsas för en sekund
att jag tror på ditt skitsnack om tidsresor,
för det gör jag inte, galet.
Vi låtsas att jag gör det.
Varför skulle du resa tillbaka till samma tid om och om igen?
Så du kunde göra rätt?
Eller försöka övertala mig...
- Vad gör du? - Nej!
Nej, det vore konstigt och tvångsmässigt.
Det är poängen. Jag slipper vara perfekt.
All magi du känner,
har jag också känt varje kväll efter det.
Oavsett hur jag kontaktade dig, pinsamt, löjligt, sorgligt,
spelade du med perfekt,
och mot slutet var vi alltid i eufori.
Jag behöver inte försöka. Vi funkar.
Har du nånsin haft en sån här kväll?
Nej. Ser du? Du känner också magin.
Du känner den här, här och här.
Hallå. Okej. Ja, jag känner den där.
Okej. Vad?
Det är därför jag kommer hit.
En perfekt kväll.
Varför vill du se samma sak om och om igen?
Vill du inte prova nåt nytt? Och kanske,
gå ut på en andra dejt
eller se om vi har en framtid på gammaldags vis.
Jag har redan gjort det.
Okej? Det slutar inte bra.
Imorgon ringer Amber och säger att hon är gravid
eller så dödas du i en galen tunnelbaneolycka.
Det var hemskt. Din kropp var...
Den var överallt, oroande.
Eller så bombas östkusten.
Vi tror det är nordkoreaner, men det är internt. Så...
Vad? Vad menar...
Inget. Det är okej. Det kvittar.
Det handlar om oss.
Lita på mig.
Detta är det renare sättet.
Jag är väldigt trött.
Jag har huvudvärk. Jag borde nog gå.
- Jag vet. - Trevligt att träffas, Sheila.
Hejdå, Gary. Vi ses imorgon.
Jag har precis lyssnat på sportradio
för jag vill inte lyssna på riktiga nyheter.
- Törstig? - Ja.
Ja, jag vill ha honom.
- Nöjd? - Jäklar. Kör hårt, tjejen.
Prata med honom.
Jag bjuder på en drink.
Fin kväll för det.
- För vad? - Precis.
Jag ska beställa en drink. Vill du ha en?
- Ja, visst. - Bra.
Jag fick utveckla försvarsmekanismer.
Inte som att mörda folk, men...
Jag hade försvarsmekanismer också. Inte den mordiska biten.
Eller jo, det hade jag. Mörda mig själv.
Jag har impulser som jag inte kan kontrollera där...
Det är svårt att leva så.
Ja, det kan nog vara försvagande.
Kan inte kontrollera det. Ja.
Vilken lockar mest?
Jag vet inte, det är som Sophies val.
Bästa kyckling-korman.
Vi går till den här.
"Det är en symfoni för sinnena."
Okej, 1995 innan vi flyttade.
Du vet när Jack lär Rose att spotta i Titanic.
Ja.
Jag ville göra så med dig, men med rap.
Många säger att jag påminner dem om Leonardo DiCaprio.
Som i Gilbert Grape.
- Vissa säger att det är kusligt. - Ja. Kusligt.
Vad... Du är från framtiden. Du vet
- vad jag säger. - Vad jag säger.
Ja.
Vi beställer för att...
Så att du kan fokusera på nöje.
- Vad? Ja. - Vad vill ni ha?
Allt. Vi vill ha allt.
Vi beställer allt. Vi maxar kreditkortet.
Ja, som curry och kycklingkebab, svamp, smörkyckling
och kyckling-makhani tikki, fiskmasala, räkbiryani med lamm,
biffrezala, broccoli med chana, bindi baji,
kyckling-pakora, kokospoori och två stora viner.
Tack. Det är allt.
Jag är väldigt hungrig.
Så,
känner du John Connor?
Terminator.
För du är från framtiden.
Jag är faktiskt bara från ett dygn i framtiden.
Okej.
Så här är det. Nu när vi har träffats
i tre månader, kan jag öppna mig för dig.
Förstår du?
Okej.
Normalt säger jag att jag går in i en nagelsalong
och råkar på en tidsmaskin en lycklig solskensdag.
Men så är det inte.
På den ödesdigra dagen för tre månader sen,
skulle jag ta mitt liv.
God eftermiddag, allihop.
Jag ska ta livet av mig och vill dö
med fina naglar, för fansen, ni vet.
Vad?
Vilken färg?
Nåt som säger att hon levde ett elegant liv.
Elegant död.
Jag gillar det.
Glansig.
Bra.
Har ni toalett här?
Jag vill dö med en tom blåsa.
Ja, jag har en toalett.
Innan du mördar dig själv, gå in där.
Vad? Tidsresa?
Varför skulle jag?
Gå tillbaka till gårdagen?
Igår var också skit, ska du veta. Okej?
Jag vill fan inte göra det.
Jag vill inte gå tillbaka.
Det vore ett stort misstag.
Jag är bara en jävla förlorare.
Jag är så jävla ynklig.
Varför är du så snäll?
Du ger bra dricks.
Jag ger bra dricks.
Jag måste... Jag vill inte förstöra mina naglar.
- Måste göra rätt... Ja. - Okej.
Titta upp.
Tidsresa imorgon, igår, det kvittar.
Det är problemet.
Det är problemet, oavsett vad är mitt liv skit. Okej?
Det här är en andra chans.
Och de är sällsynta.
Så du kanske borde ta den.
Du kanske ser saker annorlunda på andra sidan, gör du inte det,
kan du alltid begå självmord senare.
Ja, jag gör det, för fan.
Jag kanske hittar nåt på andra sidan.
Så ska det låta.
Och här är jag, ett dygn i det förflutna.
Hur känner du dig nu?
Mycket bättre.
Hittade du nåt på andra sidan?
Ja.
Jag har hittat grejer på andra sidan.
Det är okej.
Inget att skämmas över.
Detta är faktiskt
första gången jag varit så här glad på väldigt länge.
Det gör mig glad.
Det gläder mig mycket.
Jag kommer snart tillbaka.
Okej.
Godnatt, Amit.
Tror du att jag är galen?
Nej.
Du tror att jag är helgalen.
Jag borde inte sagt det.
För mycket. Jag vet inte hur jag tänkte.
- Jag borde inte sagt nåt. - Slappna av.
Jag tror inte det, alls.
Även om jag gör det, vem bryr sig?
Mitt liv har varit trist.
Jag kan hanka med.
Det får du gärna.
Okej. Men gör inget alltför galet.
Aldrig.
- Vi shoppar. - Smutsiga kläder?
Nej. Titta vad fin...
Med tuggummi på.
Herregud.
- Gary? - Vad?
En gammal skjorta med ditt namn?
- Köp den här. - Nej.
- Jo. Jag köper den åt dig. - Nej.
- Du måste. - Nej.
- Du måste. - Okej.
Om jag får köpa denna.
Okej.
Tack.
Den är söt på dig.
- Tack. - Tack.
Blir kul att bära en främlings skjorta.
- Visst är det fint ikväll? - Ja.
Du ser bra ut i skjortan.
Tack.
- Förresten, där... - Växte du upp där?
- Eller nåt? - Va?
Förlåt. Av nån anledning trodde jag
att du hade nämnt...
Nej. Jag menar... Ja.
600 lägenhet 1K.
Okej.
Hela min barndom.
- Ja. - Galet. Hur var det?
Staden var annorlunda då, men det kändes ensamt.
Min mamma gav upp ganska tidigt.
Vad?
Det fanns en kabelkille
som kom en eftermiddag. Jag var jätteliten,
så jag minns inte, men han var väldigt snäll.
Varför sa jag så?
- Det är konstigt. - Ja, lite.
- Ja. - Det är okej.
Ja.
Kom.
- Ska vi ta en bild? - Visst.
Vi tar en selfie.
Jag håller. Min arm är lång.
Nej.
- Helvete! - Det gör inget.
Åh, nej. Förlåt.
Det gör inget. Det är bara min telefon.
Jag kan fixa den.
- Gary. - Fan, förlåt...
- Gary. - Ja...
Det är okej att saker är röriga.
Vilken kväll.
Ja, var det värt all tidsresande?
Ja.
Zagat säger det är en symfoni för sinnena.
- Zagat? - Ja.
Zagat? Jag trodde det var Zaget.
Jag har sagt Zaget.
Jag tror inte det.
Jag kan ha fel.
Det var här jag skulle begå självmord.
Kan du tro det?
Vänta.
- Verkligen? - Jag vet.
Tänk på det. Fallet, dykningen, kylan i vattnet.
Jag menar... Det är ett bra sätt att dö på.
Och inget blod.
Inga kriminaltekniker som säger: "Vad hände?"
Det vore uppenbart.
Ett osjälviskt sätt, inte sant?
Folk skulle kalla mig självmordens moder Teresa.
Kanske inte, men hade varit bra.
Innerst inne är det
bara skämt, va?
Nej, inte allt.
Jag är okej nu.
Förlåt. Om jag...
Jag har väntat på dig hela mitt liv.
Okej... Är det inte för tidigt för sånt?
Det har gått fem månader.
Vi träffades idag.
Du är den första som gör mig riktigt lycklig.
Du är mannen jag har letat efter.
Det är du, alltid.
Jag har väntat hela livet.
Äntligen här.
Jag tycker att vi tar en paus.
Och jag ska gå.
Är det okej? Kan jag gå?
Jag klarar mig.
Du gör väl inget dumt?
Är du okej då?
Vi ses imorgon, Gary.
Vilken kväll!
Det var här jag skulle ta livet av mig.
Kan du tro det?
Förlåt...
Jag har väntat på dig hela livet.
Jag ska gå.
Hejdå, Gary. Vi ses imorgon.
Du är personen jag letat efter.
Du är den jag väntat på och du är här.
Tänk på det. Fallet, hoppet, dykningen och kylan i vattnet.
Bra plats, och inget blod.
Du är personen jag har väntat på
hela livet.
Är det okej om jag...
Går? Ska vi prata om det en annan gång?
Är det inte för tidigt att prata så?
Du minns inte.
Det gör mig så ledsen. Förstår du?
Inte så illa.
Jo.
Jag måste återbesöka den perfekta kvällen.
Du gör det varje gång. Gå.
- Hur... Vi... - Varje gång.
Vad pratar du om? Vi träffades nyss.
Men okej.
Hej, jag är Sheila. En drink?
Jag?
Hej.
Visst. Ja, okej.
Jag är Gary.
- Hej, Gary. - Hej.
Phil?
Vad vill du ha?
Han tar en old-fashioned. Jag tar en whisky.
Jag gillar din klänning.
Den påminner mig om en picknick.
Skyldig. Jag idrottar inte.
Jag antog det. Vi talar inte om det.
- Igen? - Nej, jag...
Vad sa du?
Växte upp neurotisk.
Och inte riktigt i en varm miljö.
Pappa var aldrig hemma.
Vi pratar om döda pappor.
Varför gör vi så?
Vi kan göra nya val istället.
Det är ett riktigt Sophies val.
Bästa kyckling-korman.
Henry P. Zagat säger: "Det är en symfoni för..."
Så?
Känner du John Connor?
För du är från framtiden.
Ge mig dina kläder, dina stövlar och din hoj.
Jag är guvernören.
Det är faktiskt inte från filmen.
Han blev guvernör efteråt, det var galet.
Visste du att Rovdjuret har två guvernörer?
Ventura och Schwarzenegger.
Det måste vara allmän kunskap.
Jag måste vara ärlig mot dig.
Vi har gjort det här
i snart ett år nu.
Och det börjar kännas lite ensidigt. Förstår du?
Ett år? Vi har...
Jag fattar. Det är bara en kväll.
Men för mig
kretsar mitt liv kring kvällen.
Är det en bra kväll? Ja. Är det mitt fel?
Ja. Mitt val?
Har jag skapat detta? Ja, men för helvete.
Även en perfekt tillagad stek börjar smaka skit
när den äts varenda dag.
Förstår du?
Okej? Förlåt. Jag är lite förvirrad.
Jag trodde verkligen att vi var perfekta
för varandra, men nu
vet jag inte.
Jag börjar känna mig hämmad.
Ja, och det är typ mitt fel.
Jag har hållit oss kvar i helvetets virvelvind
om och om igen i denna galna loop.
Men jag måste vara ärlig.
Det är lite ditt fel också.
Du är så passiv.
Allt måste vara perfekt.
Du vill inte röra till det, orsaka konflikt.
Det är precis som...
Det går bara nedför med dig.
Jag ska nog gå.
Chockerande.
- Ja. - Okej. Hejdå, Gary.
Ja. Tack för det här.
Och ta det inte på fel sätt, men jag tror
- att du behöver hjälp. - Nej. Vet du vad?
- Vi behöver hjälp. - Nej.
- Jo. - Nej, du.
- Vi. - Det finns inget "vi".
- Vi behöver hjälp. - Nej, du.
- Hon behöver hjälp. - Vi.
Alla på restaurangen.
- Var maten god? - Tack.
- Vad är 25 plus 96? - Herregud, verkligen?
Du stormar ut, men betalar...
- Ja, jag betalar. - Du är så töntig!
Jag vill inte bli arresterad.
Jösses... Arresterad?
- Skynda. - Du är så dum.
- Lägg till dricks. - Okej.
- Hejdå. - Hejdå.
- Kan du säga till... - Hejdå!
Hejdå!
Jobbig kväll, Amit.
Kan jag få en cigg?
Det fina etuiet.
Du är så elegant.
Tack.
Kärlek, va?
Vilken lerig, sjunkande, träsk, skit, brandsoptunna!
Visst?
Lyckligt gift.
Bra för dig.
Ditt liv är perfekt.
Din tur kanske förändras.
Nej.
Inte för mig.
Nånsin. Mitt liv är konsekvent skit.
Ingenting förändras nånsin.
Vänta.
Förändring!
Ja, Amit...
Du lysande, vackra, gifta man.
Jösses. Förändring. Jag kan fixa honom.
Jag kan ändra honom.
Det kan jag göra.
- Nej. - Jo.
- Ja. - Nej, det går inte.
Folk förändras inte och du kan inte ändra människor.
I min kultur har vi ett talesätt.
"En fyrkant får inte plats i en cirkel."
Det är nog inte i din kultur.
- Allmänt. - Man kan inte ändra folk.
Världen funkar inte så.
Men vad är det egentligen?
Det är bara ord.
Och vad är ord?
Ord är bara, du vet, tankar
som kommer ut ur våra munnar.
Vi pratar för mycket, som civilisation.
Inte jag och du, vilket jag ångrar att vi inte...
Vi gör inte det här ofta.
Du är en bra man. Hjälpte mig mycket. Tack.
Skämtar du?
Helvete...
Kom igen.
Helvete.
Domaren gav straffen.
Skitbeslut.
Phil, ser du den nya Gary där?
Titta på honom.
Står på rad för straff.
Vad tror du?
Ser han annorlunda ut eller...
Åh, ja. Nåt är annorlunda.
Gillar verkligen det jag ser.
Gillar det.
- Hej. - Hej.
Vinner hjältarna eller...
Hjältarna?
Nej.
Hjältarna vinner inte.
De får faktiskt stryk.
Vad tråkigt.
Ja, jag heter Gary. Vill du ha en drink?
Får jag bjuda?
Ja.
Okej.
Jag är Sheila.
Okej, Sheila.
Hallå, killen.
- Vad vill du ha? - En IPA.
En old-fashioned.
Vad gör du här ensam?
Du är för vacker för att vara ensam i en bar.
Jag raggar på killar bara.
Jaså? På vem?
Dig.
- Jaså? - Du är den enda.
Okej.
Det verkar inte som att hjältarna
gör comeback.
Så... Ska vi gå härifrån?
Kanske fixa lite mat till dig?
Ja.
- Nu? - Ja. Vi går.
Okej.
Ge mig min tjuga tillbaka.
- Nej. - Här. Ge mig.
Ge mina 20 tillbaka.
- Vad... Jag gjorde drinkarna. - Jag...
Min pappa var en resande alkoholist.
Han reste från bar till bar och dog till slut.
Vart ska vi gå? Här finns indiska restauranger.
Jag vill testa ett nytt ställe. Kom.
Kom igen, häng med.
Är inte det coolt?
Vad jobbar du med?
Jag är produktionsassistent.
Det låter riktigt intensivt.
Ja, som cancer.
Vad gör du?
Jag driver ett nystartat företag.
Cirka 25 personer, för tillfället.
Det är fantastiskt.
Ja.
Gary, är du lycklig?
Är du lycklig i livet?
Ja, alltså, livet är konstigt ibland.
Men jag gillar de glada stunderna.
Jag gillar det.
Ja.
Tack.
Är det en liten fisk?
Ska man äta detta?
Det är tanken med middag.
Jag trodde det var glas. Förvirrande.
Det är nog vaxkaka.
Det är en bra restaurang. Så...
Vad gör du på fritiden?
Jag gillar att klättra.
Det finns inget som att klättra i berg.
Jag gillar att ta på taggiga skor
och gå till berget.
- Jag... - Jag är från framtiden.
Okej.
Nej, jag menar det.
Jag spelar med. Vad för dig till det förflutna?
- Du. - Okej.
Ja.
Började som en olycka,
sen blev jag kär i dig.
Och jag började spendera mycket tid med dig.
365 dagar, för att vara exakt.
Jag älskade allt med dig.
Allt... Tills jag inte gjorde det.
Jag gör det. Jag gjorde.
Men jag ville...
Jag ville ändra saker.
Bara småsaker för att göra dig mer perfekt.
Göra dig mer perfekt för mig.
För man kan inte älska
nån 100 % av tiden, visst?
Ja, visst. Jag antar det. Är det från The Bachelor?
Du vet hur jag alltid säger att tidsmaskinen
bara går tillbaka ett dygn?
Nej, jag vet inte vad du pratar...
Jag ljög. Det är nåt du bör veta.
Den kan gå var som helst i det förflutna, men bara i ett dygn.
- Sen är du tillbaka. - Okej.
June, det är en fascinerande historia.
Men jag vill begå självmord nu, okej?
Säkert? Det är en andra chans.
Du kan ta livet av dig senare.
Okej, vi gör det.
Vi sabbar lite historia.
Så ska det låta.
Här är jag, ett dygn i det förflutna.
Du kan välja närsomhelst och du valde igår?
Varför inget mer meningsfullt?
Som att döda Hitler?
Jag dödade Smithson.
Vem?
Precis. Och varför igår?
Jag vet inte. Det var Junes fel.
Hon valde det. När jag hamnade
här tänkte jag: "Vad fan, June?"
Livet är skit.
Jag vill inte påminnas om igår.
Jag föredrog nostalgisk barndom,
som verkligen...
Men vad gör man? Jag tänkte alkohol
och råkade på baren.
Sen träffades vi och allt förändrades.
Jaha. Och det var ett år sen?
Tekniskt igår. Men ja.
Vi har gjort detta i ett helt år, 365 dagar för att vara exakt.
Det är faktiskt...
Det är vår årsdag.
Du?
Kan jag få notan, tack?
Grattis.
Tack för middagen. Den var utsökt.
Ska vi ge oss ut och hitta dessert?
Jag tror inte det.
- Till Gary? - Ja.
Ja. Jag måste upp tidigt,
och jag behöver min vila.
Men det här var...
- Bra. - Detta hände aldrig med gamle Gary.
Jag måste haft inverkan på dig.
Ändringar jag har gjort.
Jaså. Är det så?
- Du! - Jag trodde du skulle...
Nej, hör på. Jag köper inte ditt skitsnack, framtidstjejen.
Men av nyfikenhet, för jag vill veta.
Vad ändrade du med mig som var så jävla hemskt?
Vi har tillbringat mycket tid ihop
och du berättade mycket.
Jag vet allt om din barndom, dina besvikelser, upp-och nedgångar,
alla trauman och jag har skalat ner det till stunderna
som hjälpte ditt nedfall.
Jag kallar dem "där det gick fel för Gary" -stunder.
- Kallar du dem det? - Du!
Sluta med sarkasmen.
Det är vår årsdag!
Jag reste tillbaka och fixade dem.
- Ge mig ett exempel. - Okej.
Ja?
Du är väl Gary?
Mamma?
Jag är Charlie och flyttade in
- tvärs över gatan. - Okej?
Vill du kasta boll?
Får inte tala med främlingar.
Vill du veta en hemlis?
Jag förlorade min son för många år sen
i en båtolycka.
Det gör mig väldigt ledsen.
Jag saknar honom mycket.
Det skulle betyda mycket om du gör mig till viljes
och spelar boll med mig i trädgården.
Vad säger du?
Okej.
Du borde titta mer på fejk brottning.
Inte fejk.
Det är rätt fejk.
Många kommer säga du har fel.
Skit i dem.
Okej.
Jösses. Gary, nej.
Jag är bra på att mima.
Nej. Gör inte så.
Mimare hatas.
Gör inte så igen.
Vänta.
- Vänta lite. - Vad?
Var du Charlie?
Ja.
Du är så jävla galen.
Det är galet.
Varför då? Vi spelade bara boll.
Jag spelade boll med farbror Charlie varje söndag i
- tre år! - Jag vet. Vad kan jag säga?
Jag är metodisk. Jag gick tillbaka mycket för ändringar.
Varsågod.
- Ser du inte hur galet det är? - Vadå?
Vad... Jag älskade honom.
Jag älskade farbror Charlie.
Han var som min pappa.
Jag vet. Det är hela poängen.
Nej.
Du kan inte välja åt folk.
Det går inte.
Du kan inte påverka nån positivt,
och tro det funkar.
Det kan du inte göra.
Livet är inte så.
Vad mer gjorde du?
Vadå? Bara ett par saker.
Jag raderade personer.
Som din mobbare Patrick i skolan.
Och din mattelärare mrs Kaiser och Amber.
Herregud!
Men det är allt.
Det är allt?
Eller, det är en sak till.
Hej, grabben.
Läget? Du hade beställt pizza.
Nej...
Herregud, Tatiana? Jag förlorade min oskuld med henne.
- Varsågod. - Du är otrolig!
Helt jävla otrolig!
Du är psykotisk.
Inte schysst.
Du har talat om smärta,
om och om igen, kväll efter kväll,
det har krossat mitt hjärta.
Jag har en unik förmåga att ta bort din smärta.
Det är inte ditt ansvar, Sheila.
Jag hade goda avsikter.
Avslöja-könet-fester med.
Bort med din attityd.
Jag ska gå tillbaka, justera lite,
så att det här inte hände.
Gör vad du vill. För gissa vad?
Jag vill inte ha dig.
Nej, jag ska återställa dig. Du glömmer allt.
- Lätt. - Jag minns.
- Nej. - Jo.
- Verkligen? En penna? Du är korkad. - Ja.
Ja. "Sheila suger."
Du kan inte stava.
Det är inte kvar imorgon.
- Förstår du? - Okej.
Kanske inte. Jag kanske glömmer detta.
Glömmer kvällen.
Och glömmer damerna där, men jag minns känslan.
Jag har gjort detta hundra gånger och du minns aldrig.
Jaså? Var alla våra dejter så illa?
Nej. Du brukade älska dem!
Gjorde jag? Undrar vad som hände?
Jag vet inte.
Inser du att du inte kan radera allt?
Nej. Relationer kräver jobb, Gary.
- Vi måste jobba på det bara. - Kanske,
du kanske försöker bättra saker
men du gör dem värre. Nån skit kanske fastnar.
Det funkar inte så.
Du har fel.
- Jag ska bevisa det. - Jaså? Lycka till!
Han borde känna sig berörd att nån bryr sig så mycket
att de tar bort all smärta i hans liv.
Det är en riktigt romantisk gest.
Det är okej.
Nej, det är bra.
Det är okej.
Hej. Här är din sexiga pizza, Gary.
Ja.
- Okej. - Fan!
Vänta.
Karateinstruktören
kämpade inte emot alls.
Det var konstigt.
Så kom jag efter dig,
lilla söta Tatiana.
Det är orättvist.
Jag kunde inte. Därför är vi här.
Hallå?
Kanske nästa år, Gary.
Stäng dörren.
Kom igen!
Söt kille.
Det blir han.
June.
Jag gjorde det.
Ja, jag gjorde det.
Eller gjorde det ogjort, snarare.
Nu kan Gary och jag gå tillbaka till hur det var.
Okej.
Okej, vad?
Alla gånger du gjort detta, har det nånsin
blivit som förr igen?
Herregud. Du låter som onda Gary, vila i frid.
Han har nog ritat överallt,
gnälligt: "Jag har kvarstående känslor."
"När försvinner de?"
Skit fastnar, fan heller.
En del skit fastnar.
Lägg av. Nej, det är inte rättvist.
Det sa vi inte.
Var finns den jävla manualen?
På de över 300 gångerna du kommit hit,
har du nånsin frågat om mig, om mitt liv?
Nej, jag har varit självupptagen och skäms för det.
Okej. Mina föräldrar ville ha en son.
De ville det så mycket att när jag föddes,
sa de, misstag.
Sen behandlade de mig så.
Herregud. Det är hemskt. Jag beklagar.
Ja.
Så när jag var gammal nog,
mördade jag dem båda.
Vad? Verkligen?
Nej, verkligen inte.
Men jag gifte mig med en kvinna.
Så på många sätt mördade jag dem.
Det låter som att du hanterade det mästerligt.
Men spoilervarning.
Tidsmaskin.
Kan tala med din familj.
Säga hur bra du är.
De älskar dig från början.
Traumat elimineras.
Sabba inte mitt trauma.
Om jag inte ibland hade
stunder av total värdelöshet,
skulle jag inte ha mitt sinne för humor.
Okej.
Bra för dig. Men för mig,
jag har insett att jag kan göra vad som helst ogjort.
Det kan du inte.
- Jo. - Nej.
Ibland skär folk dig
och lämnar ett avtryck som ett sår i själen.
Man lever med det, det kan inte göras ogjort.
Om du raderar smärtan, raderar du personen.
Förstår du det, Sheila?
Nej.
Jo. Jag bara... Jag ska inte tillämpa det.
Varför inte?
För jag vet inte, June.
Folk tillämpar andras råd
på sina liv hela tiden, planlöst.
Innan man vet ordet av är Smithson president.
Strunt samma, lyssna.
Jag har en dejt med min favoritkille i hela världen, gamle Gary.
Okej? Och den här gången ska jag få det att funka.
Hejdå.
Hej.
Jag är Sheila.
Jag är Gary.
Fint med underläggen där.
Det är pinsamt.
Jag är lite knasig i huvudet, så...
Jag med.
Bra med sällskap.
Jag vet inte hur jag ska säga det, men jag har
en konstig déjà vu-känsla
och det är så sorgligt.
Jag borde bara
berätta att jag är en tidsresenär,
från framtiden. Visste
allt du skulle säga innan du sa det.
Okej.
Då vet du att jag ska be...
Middag? Vill du gå på middag med en tidsresenär?
- Absolut. - Ja?
- Ja, vi sticker. - Vi äter middag.
Okej.
Min pappa var en resande alkoholist.
Reste från bar till bar, tills han till slut dog.
Kan du tänka dig?
Olika barer varenda kväll,
om och om igen, tills du är död?
Det är så sorgligt.
Det finns många val.
Ja, det är som Sophies val.
Chad F. På Tripadvisor svärmar: "Fem stjärnor."
"Om du inte ätit här, är ditt liv skräp."
- Gillar du det? - Ja, den...
Ja.
Du vet, det är...
Det börjar bli sent.
Det är en av de saker du säger som jag gillar minst.
Okej, vi ses imorgon.
Hör på.
Jag gillar dig.
Men du kan släppa hela
tidsresor-grejen nu.
Det var kul i början. Men nu räcker det.
Allt jag har sagt är sant.
Okej.
Jag vill verkligen
inte tro på det du säger.
Men när jag gör det,
får jag en konstig känsla i magen.
Ja, det är magin mellan oss.
Nej. Det är bara...
Jag bara...
Jag känner att jag har fastnat.
- Att nåt är fel. - Fel?
- Overkligt. - Overkligt.
- Sluta nu. - Sluta nu.
Sluta. Seriöst!
Imorgon blir bättre.
Nej.
Tänk om tidsmaskinen
slutar funka eller försvinner?
Du ändrar dig. Vi ses aldrig igen.
Jag ser inte...
- Tidsmaskinen? - Ja.
Tidsmaskinen!
Du kan inte frysa tiden.
Jo, det kan jag, det har jag!
Ikväll har varit
den konstigaste kvällen i mitt liv.
Ibland tror jag att du är den bästa personen jag nånsin träffat.
Och ibland,
vill jag knuffa dig framför ett jävla tåg.
Jag visste inte varför jag kände så förrän nu.
Det är för att det här är sjukt.
Okej? Du måste släppa mig.
- Nej. - Jo.
- Nej. - Snälla.
Jag kan inte.
Förlåt. Jag kan inte.
Jag kan inte. Förlåt.
Okej.
Då kanske jag går tillbaka i tiden.
- Stoppar dig... - Va?
Från att bli besatt av den här kvällen.
Nej. Du kan inte göra så.
Ja. Jag kanske gör det.
- Kanske. - Nej.
Jag vet var den är nu.
På nagelsalongen?
Jag går till vår vän...
- Är det June? - Nej.
- Besöker henne. - Nej.
Nej. Du får inte.
Jag vet inte vad fan som händer.
Men jag vet att jag inte...
Jag kan inte göra det.
Det här är inte rätt.
Jag är verkligen ledsen. Sheila.
Ja, jag är ledsen.
Du förstår inte.
Du räddade mig.
Hela kvällen räddade mig.
Jag är så rädd.
Det kan vara det enda som gör mig lycklig.
Förstår du det?
Okej.
Vad?
Okej. Vi...
Vi tar ditt sätt.
Vad menar du?
Vi bara...
Vi testar imorgon.
Är du säker?
Ja. Vem vet, kanske...
Det kanske blir rätt imorgon.
Så vi ses imorgon.
Vi ses imorgon.
God kväll. Du måste vara Gary.
Jösses. Vet alla mitt namn?
Vad vill du ha?
- En midnattspedikyr? - Nej.
Jag vet inte hur jag ska säga detta. Är du June?
För jag är här angående Sheila.
Vem?
Sheila. Den tidsresande damen.
Sheila...
Hon sa att hon går tillbaka i tiden här.
Fan. Jävlades hon med mig?
Det gjorde hon, va?
Varför skulle jag tro på det?
Varje gång nån gillar mig.
- Slappna av, Gary. - Vad?
Jag känner Sheila.
Du vill väl se tidsmaskinen.
Ja, jag vill se tidsmaskinen.
Okej.
Jag vill stoppa den här kvällen.
Den här? Är den källan till alla mina problem?
Ja.
Men du verkar ha haft en bra kväll igår.
Ja, om och om igen,
som i nåt sorts permanent skärseldshelvete.
- Som kärlek. - Nej, inte alls.
Hon får mig att göra om allt.
Det konstiga är att jag gillar henne.
Så som ett förhållande.
Nej, inte alls som ett förhållande.
Jag blir känslomässigt involverad och blir sårad.
Jag vet inte hur ofta det hänt.
Alltså, som kärlek.
Nej, för kärlek är... Kärlek är verklig.
Det här är väldigt fejk.
Detta är iscensatt.
Detta är oorganiskt.
Har du ätit ekologisk banan?
Smakar som vanlig banan.
Okej. Va? Jag vet inte vad det betyder. Kan vi göra detta?
- Vet du vart du ska? - Ja.
Jag ska tillbaka i tiden till där allt började.
När är det då?
När skulle det vara?
- 1999? - Okej.
Vänta, det låter fel. Vänta, June.
Jag är lite klaustrofobisk.
Åh, nej. Jag måste kissa.
Kan jag kissa i framtiden?
600 lägenhet 1K.
Nu kör vi.
Ja?
- Hej. - Kom in.
Du är sen.
- Vad? - Gary?
Ja.
Hon är för ung. Jag kom för tidigt.
Ursäkta.
Jag måste gå.
Okej, knasboll.
TV: N är där.
Ja, TV: N.
Härligt. Sheila, stör inte den här mannen när han jobbar.
Mamma måste bli snygg.
Jag skulle komma tillbaka till när du är 16 eller 17,
så att jag kunde se
när du blev galen och kanske hjälpa dig.
Men du är för ung.
Nu måste jag skrika på ett barn och traumatisera dig.
Helvete.
Se upp för min dotter. Hon kan vara rätt dramatisk.
Det fick hon så klart av sin pappa.
Lika som bär.
Det kommer inte att funka.
Hur hårt du än...
Vad händer där ute?
Raring...
Snälla du...
Ingen vill höra.
- Du är liten. - Sheila,
var la du mammas eyeliner?
Hallå!
Snälla, gråt inte.
Sheila, för Guds skull.
Sluta göra allt oväsen.
Sheila...
Du.
Gråt inte. Det är okej.
Det är okej.
Kan du upprepa efter mig?
Okej? Det är okej...
- Det är okej... - Om det blir rörigt ibland.
Om det blir rörigt ibland.
Okej? Det är okej.
Det är okej.
Det är alltid okej.
Jag vet inte hur, men du fick in den.
Fan. Jag är försenad.
Är den fixad?
Ja, jobbar på det.
Vad är det med din mamma?
Hon slutar aldrig.
Fick det dig att må lite bättre?
Ja?
June, hej.
Jag ville bara komma och tacka
för de senaste månaderna
eller åren.
Jag vet inte hur länge det...
Jag har funderat mycket på...
På att ge upp kontroll.
Jag insåg att det inte är jag.
Jag kan inte göra det.
Så nu säger jag tack och adjö.
Vilken fin färg. Det är min favoritfärg.
Den är fin.
Bara en sak till.
Du hade blivit en jättebra man.
Men du är en ännu bättre kvinna.
Det har varit en ära att lära känna dig
och dina perfekta konstigheter.
Du är perfekt. Du är inget misstag.
Adjö.
June, jag tror att jag har fixat allt.
Jag fixade henne.
Hon hade bara en kass 80-talsmamma.
Du har nog inte fixat henne.
Du missade henne precis, hon lät inte så bra,
så du borde gå efter henne.
Din tidsmaskin suger. Så förvirrande.
Hej.
Här.
Här är mitt gymkort.
Super Lotto. Hoppas du vinner.
Ta den med.
Lycka till.
Vänta. Sheila.
Du. Helvete. Vänta!
- Vänta. - Herregud.
Sheila, vänta. Snälla du.
Gary, vad gör du här?
- Bara vänta. - Gå hem.
- Vad gör du? Sluta. - Du...
- Gary. - Du.
- Gary. - Se på mig.
Det är okej om det är rörigt ibland.
Okej? Minns du?
Ja, det är fint. Det funkar inte på mig längre.
Det har förlorat all mening som allt annat.
Och jag skulle vilja att dagen
- tar slut... - Ta det lugnt.
- Vi väntar på morgondagen. - Okej.
Vi väntar. Det är snart morgon.
- Åt helvete med imorgon. - Säg inte så.
- Herregud. - Kom igen.
Det finns ingen framtid som jag vill vara i.
Snälla förstå det, okej?
Den här världen är vrickad.
Jag hade tusen chanser att förbättra dagen,
och jag förstörde varenda en.
Jag vill inte att det sker imorgon.
Så varför ska jag stanna?
Snälla, gå hem.
Gå hem och lev ditt liv.
Låt mig avsluta mitt som jag vill.
- Ingen chans. - Jösses.
Inte en chans.
- Nej. - Gå hem!
Jag ska ingenstans!
- Gå hem! - Jag ska ingenstans!
Jag stannar här hela natten.
Jag bryr mig inte.
Ja...
Du kan inte stå här resten av ditt liv. Okej?
Så småningom måste du kissa eller beställa en smörgås,
och jag hoppar ändå från bron,
så snälla försvinn.
Tänk om jag sa att jag såg framtiden?
Detta är ingen lek längre. Det är inte roligt.
- Jag skojar inte. - Sluta.
- Jag såg framtiden. - Nej.
Jo.
June skickade den till framtiden.
Hon bytte ut en knapp bara.
Poängen är att jag såg den. Och den är så jävla bra.
Okej, nu vet jag att du ljuger.
Okej. Den kanske inte är bra.
Den kanske är lite rörig, men vem fan bryr sig?
Det är en röra värd att vara med i.
Om du såg framtiden skulle du veta att jag inte fanns med.
Det är grejen.
- Du är med. - Nej.
Och gissa vad? Du hoppar inte från bron.
Jag lovar att jag hoppar från bron.
- Nej! - Jo!
Ska du gå till andra sidan?
Har du inte undrat vad som finns där?
Den är precis där.
Vad finns på andra sidan?
Du har inte sett framtiden.
Ska jag bevisa det?
Du kan inte.
Jag kan bevisa det.
Hejdå, Gary.
Nej.
Vi ses på andra sidan.
- Var bor du nu igen? - Där borta.
- Jag visste, på grund av framtiden. - Visst.
Ja. Du...
- Jag måste fråga nåt. - Vad?
Eftersom du har rest om och om igen,
har vi nånsin, du vet?
Kom igen. Det har bara gått en kväll.
Men gjorde vi det?
Du kväver mig lite.
Kom igen.
Skål på dig.
Det är som Sophies val.
Kan jag få kyckling-korma?
Den är så god.
Och två glas cabernet.
- Vill du också beställa? - Va?
Ska du beställa?
Kola, kanel och ånger ringlad på glass med bröstmjölksmak
och nyklippt gräs.
Ät inte strutarna.
Ät inte dem.
Förlåt.
Det är okej. Hejdå.
Vi ses imorgon.
- Törstig? - Ja.
Jag vill ha honom, Phil. Verkligen.
- Nöjd? - Vad önskas?
Old-fashioned.
Vad sött.
- Jag är Sheila. - Hej. Jag är Gary.
Vi har gamla namn.
Ja.
Sour Patch Kids från området,
grovt hyvlade på en bädd av nyckfull gelato med salladssmak.
- Okej. - Två.
Den är rätt fridfull och...
- Ja. - Ja.
Bra jobbat.
- Skål för dig. - Skål.
Lägger pengar i din hatt.
Jävlar... Herregud...
Vad fick dig att vilja gå tillbaka i tiden?
Semester.
Åkte du på semester så att du kunde umgås med mig?
Jag gick bara in i den här baren
och du var den enda som inte kollade på sport.
- Ja. Gillar du inte sport? - Nej.
- Sällsynt. - Sällsynt.
Emulgerade munkar och bortglömda födelsedagstårtbitar
ringlade på ett svart tomrum med vaniljsnurror.
Jag har varit gift en gång.
Lägg av. Bara en gång? Okej.
Bara en gång men i fem långa år.
Vad tråkigt.
Varför ville du skiljas?
Du är rar. Han ville skiljas.
Han lämnade mig.
Varför? Vem skulle lämna dig?
Jag är i en liknande situation.
Jag lämnade nyss en lång relation
med en tjej, Amber.
Inget bra kommer från tjejer som heter så.
Old-fashioned.
Vad sött.
Okej. Två old-fashioned och stick.
- Va? - Inget.
Ekologiska röda sammetsbitar krossade i en bädd av förlorade känslor,
hopp och drömmar, ringlade med tårar.
Jag är törstig, men vill inte ha dina kommentarer.
Jag är trött på det.
Jag måste fråga.
Känner du John Connor? Terminator.
Du är från framtiden.
Michael Biehn var med i filmen.
Och sen ingenting.
Allt är som ett skämt för dig.
Du tar inget på allvar.
Det är okej.
Neurotisk. Jag fick utveckla försvarsmekanismer.
- Jag mördade ingen. - Bra.
- Många val. - Ja. Vi går hit.
Hej, Amit.
Vill du berätta om framtiden?
Varför? Du tror mig aldrig ändå.
Det är intressant.
Jag har katt.
Old-fashioned.
Är allergisk,
så jag skaffade en naken.
Skål på dig.
De kallas sphynx, men den är konstig.
Om man sätter den bredvid min farfar, ser man inte skillnaden.
Du minns inte.
Det gör mig så ledsen.
Framtiden är knasig.
Vi livar upp stället. Det suger.
Susan!
Är du arg på mig?
Förlåt.
Förlåt mig.
Jag ser år tillsammans.
Amit! Jag försöker prata här!
Vad ser du?
Du ser det inte. Det gör du inte...
Nej, jag ser.
Två små barn.
Okej. Två barn, en hund och...
Du säger bara det.
Det är okej.
Gary!
Jag försöker säga
att jag inte gjort detta på länge
och jag har kul. Så...
Okej, jag fattar.
Min mun talar innan min hjärna säger åt den.
Inga gissningar.
Jag vet. Jag gillar det.
Nu ja, men ge det tid. Du kanske tröttnar.
Nej, det gör jag inte.
TILL MINNE AV AMIR PNUELI
Undertexter: Jeni Orimalade.
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir