Номер машини,
яка збила сусідського кота Таббі й поїхала,
був 34 AU 35.
Продавець Хасан знову викинув сміття на вулицю.
Каан із квартирного дому «Хузур»
забрав у Сібель і її подруг кульки і втік.
Пане, пробачте.
Заходьте, пані Мукаддер.
Я слухав звіт Севгі.
Севгі, ну скільки разів ми про це говорили?
Чому ти не слухаєш?
Мамо, хтось мусить це робити.
Я розгляну кожну справу.
Але більше не приходь без дозволу мами.
Ти можеш стати адвокаткою, прокуроркою чи суддею.
Тоді й займатимешся цим. Добре, Севгі?
Коли ви спіймаєте вбивцю мого тата?
Ми його шукаємо, люба. Рано чи пізно знайдемо.
Пане, минуло чотири роки. Севгі щодня про це питає.
Чи буде колись справедливість?
Як буде викладено в обґрунтованому рішенні,
встановлено, що підсудний скоїв
обтяжуючий злочин сексуального насильства над дітьми.
Суд вирішив засудити його до 15 років позбавлення волі
і продовжити утримання під вартою.
Право на апеляцію надано.
Можете йти.
Айнштайн каже,
що найважливіше питання, яке стоїть перед людством, —
чи є Всесвіт дружнім місцем.
ІНША Я
Гаразд. Спускаємося новим пандусом.
-Так. Браво. -Отже…
Якщо всі готові, зустрічайте Халіме!
Ось і ми!
-Ласкаво просимо! -Вітаємо, Халіме!
Ласкаво просимо, Халіме.
Ми велика родина. Твоя родина.
І всі хочуть із тобою познайомитися.
Халіме, люба, я тітка Лейла.
-Я наче молодша сестра Севгі. -Настільки молодша, що я її ношу.
А це тітка Ада.
Вона як старша сестра Севгі.
-Я старша сестра. Щастить. -Я легко відбулася.
Як бачиш, твої тітки дуже веселі.
Вони обидві красиві.
-Це ти красуня. -Моя люба.
-Так, ти дуже гарна. -Ласкаво просимо.
Моя дорога онучко.
Ми накрили для тебе стіл. Нумо їсти.
-Ходімо. Усі до столу. -Їсти!
Їсти!
-Молодець. -Браво!
-Вітаємо, Халіме! -Вітаємо, сонечко.
Вітаємо.
О, затар!
Як там твоя «Африканська мрія»?
Усе добре. Щодня спілкуємося.
Зараз він у таборі біля підніжжя Кіліманджаро.
І сексуальний, і турботливий.
Саме такий, як треба. Насолоджуйся, люба.
А ти як?
Ердем знайшов роботу на човні.
-Він поки що там. -Добре.
Буде там, доки не звикне до нового життя.
А я вирішила щодо Йоргоса.
Справді?
Діти, у цей особливий і прекрасний день,
коли до нас приєдналася Халіме,
ми маємо новини.
Що?
Дорогі друзі,
завдяки вам я переживаю другу весну.
Щиро вам дякую.
Моя лікарко Адо,
тобі хочу подякувати особисто.
Ти мені допомагала й підтримувала,
коли я відновлювався як морально, так і фізично.
-Дякую. -Це ваш успіх, пане Ризо.
Тож не затягуватиму довго.
Щоб перетворити цю другу весну на літо,
з Божого дозволу і за словом Його Пророка,
я хочу просити благословення Севгі на шлюб з її матір'ю Муко.
-Тату? -Хтось знав?
-Ні! -Що відбувається?
-Фух! -Мамо?
Ми багато думали.
Почувши, що Халіме
тепер частина сім'ї,
ми вирішили, що пора.
Ми подумали, так буде найкраще для сім'ї.
-Мамо. -Люба.
Ти все життя дбала про мене.
Я впевнена, що ти обираєш те, що вважаєш правильним.
Батьку Ризо,
дякую, що побачили красу моєї матері.
Оскільки наша молода пара закохалася,
ми можемо лише побажати їм щастя.
Весілля!
Краса!
Вітаємо.
Я теж з подарунком.
Ти така романтична, Муко.
Вона знає свою справу.
Як гарно.
Це прекрасно.
-Дуже дякую. -О, Муко.
За ваше здоров'я. Вітаю.
-Браво! -Дякую, сину.
-Будьмо! -Вітаємо, люба.
Ось тобі тарілка.
-Усе добре. -Що таке?
Зараз витремо. Гаразд, люба? Нічого страшного.
Моя сорочка порвалася!
-Не плач, люба. -Нема чого плакати.
Вона була трохи зношена, люба. Тому й порвалася.
-Ми тебе переодягнемо. -Так.
Усе добре. Не хвилюйся. Не плач.
Ходімо. Я тебе віднесу. Ось так.
Не хвилюйся. У нас багато нових речей, які ти можеш приміряти.
А Муко це зашиє.
Вона ніколи не знімає цю сорочку.
Піду подивлюся.
Чому вона не хоче знімати сорочку?
Йоргосе, ти майже все зробив.
Молодець.
Але можеш зупинитися.
Я хочу попросити послугу.
Мені стане краще, якщо ми їх посадимо.
Йоргосе.
Ми з Ердемом розлучаємося.
Та я не можу бути з тобою.
Я маю бути з дітьми.
Я повернуся до університету.
Маю здобути ступінь з психології.
Тож давай посадимо ці саджанці
і попрощаємося.
Проблема більшості людей у світі
у тому, що вони ще не зустріли себе.
Вітаю, Лейло.
З тим, що зустріла себе.
Відповім тобі нашою приказкою.
Краще пізно, ніж ніколи.
Я мусила це зробити. Не могла померти, не зробивши.
Але ж нічого? Це і все.
Прощавай.
Хазяйко.
Лікарко Адо, вам квіти.
-Дякую. -Прошу.
Не знаю, яка там погода,
а тут щойно стало трохи сонячно.
Дуже дякую.
Я за тобою теж сумую.
СУМУЮ ЗА ТОБОЮ… ОЗГЮР
Пані Зейнеп, вітаю.
Добридень. Я здала аналізи, як ви просили.
Подивимося. Ваші показники нормалізувалися.
Можна починати лікування.
Ми вимірюємо рівень кортизолу до і після сеансів,
щоб побачити, чи є зміни в нервовій системі.
У мене панічні атаки.
Я знаю, це не зовсім ваша сфера.
Ми кілька років тому втратили сина в автокатастрофі.
Я подумав, може, це пов'язано…
Ви втратили сина травматичним способом.
Ваш біль ще свіжий.
Почнемо з цього?
Я хотіла побачити вас після розмови з пані Севгі.
Чотири роки тому мені діагностували рак грудей.
Я пройшла лікування. Мені видалили груди.
Зараз усе нормально. Я одужала.
Але я хочу знати, чому це сталося.
Хочу копнути глибше.
Ми втратили мою маму й бабусю через рак.
Як гадаєте, це генетика чи моя доля?
Тобто у вас були повторні втрати по материнській лінії.
-Бувайте. До зустрічі. -До зустрічі.
-Лікарко Адо. -Лікарко Джанан.
Я думала, ти в Стамбулі.
Навіть там усі говорять про лікарку Аду.
-Я хотіла завітати. -Я рада.
-Як ти? -Нормально. А ти?
Добре. Я тобі дещо принесла.
Дякую.
Тут дуже гарно.
Не можу припинити роздивлятися.
Виглядає смачно.
З'їмо після екскурсії.
-Добре. -Ходімо.
-Я покажу тобі свій кабінет. -Гаразд.
Моя красуне, зніми вже це.
Прийми ванну і вдягни нову, гаразд?
Можеш сказати чому?
Моя мама…
Її мені пошила мама.
Це все, що залишилося від мами.
Я не можу зняти.
Будь ласка, не сердьтеся.
Моя люба дівчинко.
Чому ж я сердитимуся?
Твоя мама дуже старалася.
Вона дійсно красива.
Прошу, не плач.
Не хвилюйся. Ми щось придумаємо.
Я зараз повернуся, добре?
Не знімає.
Цю сорочку їй пошила мама.
Лишенько.
Але вона вся порвана. Там нічого зашивати.
Що нам робити, Фіко?
Є в мене думка, але…
Дякую, що погодилася одягнути піжаму.
Халіме, моя люба.
Я розповім тобі історію, добре?
Це мій рідний батько. Його звали Арам.
Але я його не бачила.
Він помер задовго до мого народження.
А це мій батько Халіл.
Можливо, він не був мені рідним,
але він робив усе, що міг,
щоб я була щасливою, здоровою й у безпеці.
Ні я, ні Фіко не намагатимемося замінити твоїх справжніх батьків.
Чуєш, сонечко?
Але ми їм вдячні,
що вони виховали таку чудову дитину.
І ми дуже щасливі,
що ти тут з нами.
Я кажу правду. Присягаюся.
Знаєш, колись ця сорочка стане тобі замалою.
Чому? Бо ти виростеш і станеш великою дівчинкою.
Але дотик твоєї мами назавжди залишиться з тобою.
Руки твого батька завжди обійматимуть тебе.
Ти відчуватимеш їхню силу,
поки ти жива, Халіме.
Добре, ягідко?
Якщо ти погодишся,
у нас є пропозиція.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
Доброго ранку. Подивіться, скільки в мене одягу!
Так. Тобі подобається, моя квіточко?
Дивись.
Частинка сорочки, яку твоя мама пошила для тебе,
буде на всьому твоєму одязі.
Хочеш приміряти?
Добре. Приміряйте. Потім покажете, гаразд?
Спершу це?
Ну давай.
Почнемо з червоної. Ходи сюди, люба.
Відхиляємося.
Тепер відводимо ноги назад
і переходимо в позу собаки мордою вниз.
Просуваємося вперед.
Поза воїна.
Ти молодець.
Знову руки вниз, біля ніг.
У мене новини.
Мене взяли на роботу. Я вчитиму дітей танців в артцентрі.
Справді?
Я тобою пишаюся.
-Дякую. -Справді.
Це завдяки тобі.
Правда, це в Ізмірі.
Але мені знайшли житло й усе таке.
Чудово. Коли починаєш?
Мене чекають якнайшвидше.
Тобто? Вже зараз?
Я вирішила провести трохи часу з тобою.
-І є ще дещо. -Що?
Мені написала жінка з Австралії. Її звати Саллі.
Вона хоче зі мною поговорити,
але особисто, бо це важливо.
Про нашу сім'ю.
-Про нашу сім'ю? -Так.
Саллі?
Мені трохи страшно.
А що, як у нас є ще один брат чи сестра?
Не кажи дурниць. Ні.
Ти б знала, якби тато там був.
Навряд чи він там був.
Ні. Це ж Австралія.
Гадаю, це було б не так і погано.
Старший брат чи щось таке.
Ні. Дякую, але ні.
Ти б витримала ще одного?
Я поговорила з Джанан.
Ми працюватимемо в клініці разом.
Чудово.
Я подумала, може, варто залучити ще кількох лікарів.
Трохи розширити справу.
Що скажете?
Люба, якщо ти хочеш взяти ще кількох лікарів,
цього місця не вистачить, доведеться шукати нове.
Ми б мали, але пан Озгюр і про це подумав.
Є проєкти з розширення цього місця.
Є фонди, куди можна подати заявку.
Ця клініка може стати інститутом.
Знаєш що?
Знімаю капелюха перед баченням Озгюра. Він заслуговує.
Мені починає подобатися цей Озгюр.
Чудовий хлопець.
Мені теж подобається.
Гаразд, я візьму на себе дозволи й усі документи.
Але нам треба підготувати вражаючу презентацію.
Так.
Люба, я думаю,
що треба розповісти історію, яка всім близька.
У нас уже є історія.
Що? Про що ви?
Що? Про мене?
Ой, у мене аж мурашки. Дівчата, не кажіть дурниць.
Дівчинко, звісно, про тебе.
Ти можеш усіх надихнути.
Люба, ти згодна?
Я не можу. Ти збожеволіла? Вона ще згоди питає!
Звісно, я згодна.
Я зберегла звіти.
Я відстежувала кожне лікування,
кожну додаткову річ, яку ми робили.
Та і я все одно буду з тобою.
Гаразд. Як щодо цього?
Я підготую для тебе презентацію.
-Займуся візуалізацією. -Гаразд.
А я займуся паперовою роботою, заявками і всім іншим.
От і домовилися.
-А ти придумай назву. -Добре.
Тоді починаймо роботу!
ДІСТАТИ ОБЛАДНАННЯ ЗНАЙТИ ДОПОМОГУ
1 ЖОВТНЯ ВЕЛИКИЙ ДЕНЬ
І гарні новини.
Ми майже закінчили презентацію для фінансування.
Тож усе готово?
Завдяки дівчатам.
Озгюре.
Не знаю, чи схвалять фінансування,
але без тебе я б на це не наважилася.
Дякую.
Ти отримаєш фінансування. Побачиш.
До речі, ти сьогодні перевіряла пошту?
Ні. Ти щось надіслав?
Можеш перевірити?
СЕРЕНГЕТІ_КВИТОК.PDF
ПОСАДКОВИЙ ТАЛОН АДА КОРКМАЗ
Що це означає?
Це означає ось що:
ти робиш презентацію,
сідаєш у літак і прилітаєш сюди.
Ми святкуємо разом.
Як я прилечу?
Клініка, пацієнти,
підготовка, якщо фінансування схвалять…
Адо, це лише на тиждень.
Подумай.
Ти, я, зірки,
Серенгеті, дикі тварини…
Я втомився уявляти, як описую тобі це місце.
Лише на тиждень. Ти впораєшся.
Тоді після презентації приїду.
Вибач, я не розчув. Зв'язок пропав. Що ти казала?
Після презентації приїду до тебе.
Це найкраща новина за день.
-До зустрічі. -Бувай, люба.
Ви бачили птаха, який може літати на одному крилі?
Це результат
тисяч років відокремлення людського тіла і духу.
Птах, що намагається летіти з одним крилом.
Двоє лікарів X століття, Абу Зайд аль-Балхі та Халі Аббас,
висунули революційну гіпотезу,
заявивши, що корінь хвороб
лежить у взаємодії розуму та тіла.
То чому ми ігноруємо цю гіпотезу
у лікуванні сьогодні, тисячу років по тому?
Наш інститут прагне надати пацієнтам варіант лікування,
де два крила, розум і тіло, можуть бути в балансі та гармонії.
Представляю вам людину, яка вилікувалася завдяки цій системі.
Севгі Солмаз Сейхан.
У неї був рак печінки четвертої стадії з метастазами.
За останні п'ять років її пухлини печінки рецидивували двічі.
Зараз Севгі повністю здорова
і працює юристкою в Айвалику.
Нещодавно вона стала прийомною матір'ю дівчинки,
яка пережила землетрус.
Фіко. Тримай її міцно, Фіко!
Севгі надихнула цей проєкт. Можливо, вона надихне ще тисячі.
-Дякую. -Дуже приємно. Дякую.
Мені треба в офіс.
-У тебе ж вихідний. -Це може бути важливо.
-Я не змогла відмовити. -Гаразд, іди.
Не чекайте мене на вечерю.
-Займайся справами й повертайся. -Добре.
Розкажи, що ми робили в парку.
Спершу каталися на каруселі.
Справді? Тобі не було страшно?
Можливо, трішечки.
-Але я був дуже обережний. -Так.
Приходь на вечерю. Попрацюй і приходь.
-Було весело, так? -Дуже.
Так.
Любі мої, бережіть себе.
До зустрічі, люба.
Повертайся швидше.
Ну що? Як усе пройшло?
Солоденька, було неймовірно.
Молодець, люба!
Молодець! Ти змогла!
А де Севгі?
Ви що, не разом?
Ні, не разом.
Лейло, Фіко дзвонить.
Алло?
Севгі!
Тримайся, кохана!
Севгі, тримайся. Я благаю тебе!
Залишайтеся тут.
Боже. Боже, допоможи нам.
Підготуйте новий.
Фіко, що кажуть?
Спіймали чоловіка.
Він не каже, чому це зробив.
Він був під кайфом.
Як Севгі? З нею все гаразд?
ОПЕРАЦІЙНА
Ми зробили все можливе.
Селезінка була пошкоджена, тож я її видалила.
Ми зупинили кровотечу, але вона втратила багато крові.
Ідіть додому й відпочиньте.
І моліться.
Адо?
Фіко, лише п'ять хвилин.
Її імунна система дуже слабка.
Севгі.
Любове мого життя.
Моя єдина.
Не здавайся.
Тримайся, кохана.
Ти дуже багато пережила.
І з цим ми теж впораємося разом.
Фіко.
Кажи. Кажи, люба.
Забери мене додому.
Що? Ми маємо залишатися тут, Севгі.
Забери мене до нас додому.
Не виснажуй себе.
-Вона при тямі. -Слава Богу.
-Адо. -Слава Богу.
Севгі хоче додому.
Фіко, не кажи дурниць. Як я її випишу?
-Севгі хоче додому. -Що? Як же це?
Фіко!
Адо, люба. Севгі сказала…
-Що вона сказала? -«Я при тямі.
Якщо я хочу додому, лікарня не може мене тримати».
Якщо треба, я збудую там лікарню, але заберу її, Адо.
-Бо Севгі хоче додому. -Це неможливо. Я не можу.
Треба, Адо. Іншого шансу не буде.
Халіме.
Давай, люба.
Не бійся, сонечко.
Дивись. Фіко тут.
Бабуся Муко тут.
Дідусь Риза тут.
Твої тітки тут.
Не бійся.
Якщо зустрінеш там моїх маму й тата,
передаси їм привіт?
Скажи, щоб не хвилювалися за мене.
Звісно, передам, моя хороша.
-Севгі? -Севгі.
-Севгі!
Візьміть подушку!
-Севгі? -Адо? Зроби щось!
-Севгі. -Адо, зроби щось!
-Севгі! -Севгі!
-Севгі, давай. -Зроби щось, Адо!
Севгі!
Хіба смерть не така ж природна, як і народження,
у циклі природи?
Але якщо народження ми зустрічаємо з радістю,
то смерть важко прийняти так само природно,
бо прийняти, що дорогої людини більше немає, —
це найгірший біль у житті.
Севгі!
Коли помирає близька людина, ми відчуваємо біль не лише через прощання.
Ми починаємо сумніватися в сенсі життя.
У призначенні людини, у самому житті.
Що стається з нашими зусиллями
одужувати, зцілюватися, рости, ставати кращими, щасливішими,
коли ми помираємо?
На що перетворюється сенс, який ми додаємо до життя, коли помираємо?
ТИЖДЕНЬ ПО ТОМУ
Я знайшов це в смітті.
Ти отримала фінансування.
Ти справді хочеш здатися?
Який тепер сенс?
Усе почалося з Севгі.
Я поїхала за нею сюди, щоб вона одужала.
Де тепер Севгі?
Адо, ти зробила все, що могла.
Я могла не дозволити їй покинути лікарню.
Озгюре, у мене не залишилося віри ні в що.
Ні в життя.
Ні в справедливість.
У мене більше немає сил.
Севгі цього не заслужила.
Муко не заслужила.
Фіко, Халіме…
Ми цього не заслужили.
Адо.
Я знаю, як це — втратити сестру.
Частини тебе завжди бракуватиме.
Ніщо не буде таким, як раніше.
Ти вже не будеш тією самою.
Але Севгі нікуди не дінеться.
Це ти мене цього навчила.
Можливо, зв'язок між вами
тепер надасть тобі сил
ще більше.
Дай собі трохи часу.
Не приймай зараз важливих рішень. Добре?
-Мені потрібна послуга. -Звісно.
Я хочу побачити вбивцю Севгі.
Алі, я бачу, ти страждаєш.
Севгі три роки намагалася всиновити дитину.
Місяць тому нарешті стала мамою.
Бо вона завжди досягала свого.
І завжди брала на себе відповідальність.
Яка твоя улюблена страва?
Мюджвер.
Вона б приготувала тобі чудовий мюджвер, якби зустріла.
Севгі була відмінною кухаркою.
Вона любила приймати гостей.
Вона б тобі дуже сподобалася.
Усі знайомі її любили.
Чи є всесвіт дружнім місцем?
Можливо, всесвіт не має бути дружнім.
Можливо, у прийнятті свого досвіду,
у прийнятті всього як частини життя
є несподівана сила і зцілювальний спокій.
Він небіж Якупа.
Той змусив його помститися.
Він свідчитиме проти Якупа.
Подивіться, яке це гарне місце.
Звісно, не таке гарне, як Джунда.
Але все одно вид неймовірний.
Помовчте хвилинку
і послухайте цю пісню, будь ласка.
Так, я не розумію слів,
але вона мене зворушила.
Тож я вирішила записати для вас повідомлення.
Раптом я не одужаю
і мене не стане,
припускаю, ви знайдете це повідомлення в моєму телефоні.
Я завжди казала,
що відчувала в собі порожнечу, ось тут.
Цієї порожнечі більше немає. Вона заповнена.
Я повна до країв.
Просто щоб ви знали.
Мамо. Матусю.
Я знаю, що тобі зараз важко. Я це розумію.
Але послухай, мамо.
Ти привела мене у цей світ.
Ти мене виховала.
Наш зв'язок ніколи не розірветься.
Адо, солоденька.
Люди на кшталт мене,
які борються зі здоров'ям, потребують тебе, люба.
Ти ж знаєш, так?
Ти не можеш використати мою смерть як привід здатися.
Бо я тебе вб'ю.
Ти не можеш здатися, пройшовши такий шлях.
Я за тобою стежитиму.
Не здавайся.
Адо, люба.
Може, вже знайдеш собі
надійного партнера?
Досить твоєї самотності.
Пора.
І я не хочу лізти у твої справи, бо це делікатна тема,
але хіба не було б чудово, якби ти завела дитину, Адо?
Спробуй, поки ще є час, добре?
Лейло!
Нам усім потрібно твоє яскраве сонце,
твоя невичерпна енергія,
твоє чарівне сяйво, люба.
Ти ж це знаєш?
Не смій ігнорувати свої бажання.
У тебе вистачить сміливості зробити все, що ти задумала.
Дівчинко, у тебе є вогонь, щоб створити все, що ти хочеш.
Тож давай!
І Фіко.
Моє кохання.
Я ніколи не зустрічала такого красивого кохання, як твоє.
Я найщасливіша жінка у світі,
бо маю коханого, який так сильно мене підтримує
з усіма моїми ранами й слабкостями.
Ще одне, Фіко.
Після моєї смерті ти можеш стати батьком.
Я відчуватиму лише щастя.
Я вже батько, люба.
Я вже батько Халіме.
Не забувайте, гаразд?
Що б не сталося, де б я не була,
що б зі мною не стало,
я вас усіх дуже люблю
і любитиму завжди.
Гаразд. Тепер дам вам послухати пісню.
І досить сидіти, чуєте?
Гайда, потанцюймо трохи.
Лейло, я знаю, що ти встанеш. Хтось потанцює зі мною?
Але я хочу, щоб мене хтось знімав!
Можете мене записати?
Я вас шукала багато років.
Мій дідусь, Джон Патрік Морґан, брав участь у Дарданелльській операції.
Ваш дідусь Саліх його врятував.
Це його фляга.
Мій дідусь залишив вам частину своєї спадщини.
Небагато, але це ваше.
Якби він не врятував мого діда, нас би тут не було.
Тож прийміть це, будь ласка.
Ми з сестрою приймемо це з честю та вдячністю.
І ми також вшануємо пана Джона Патріка та його спадщину.
Ми не жертви нашої генетики.
Ми не жертви травм наших предків чи власних травм.
Навпаки, ми продовжуємо їхню спадщину.
Чи можливо відродитися з попелу, незважаючи на пережите?
Чи можливо зробити сухі гілки знову зеленими?
Вітаннячко.
Я рада, що ви зайнялися цим закладом.
Я сьогодні отримала диплом університету.
Цікаво, чи є у вас столик на двох, щоб відсвяткувати?
Можна піти шляхом, яким ми ніколи не ходили.
Можна розтягнутися ще більше,
розширитися більше, охопити більше,
ділячись своїм досвідом з іншими.
І можна продовжувати брати участь у життєвих чудесах
попри те, що відчув найгостріший біль.
-Тут чудово. -Так.
-Вітаю. Як ви? -Вітаю, пані Адо.
-Місце неймовірне. -Дякую.
-Вітаю. -Добридень.
Іди до дівчат.
Ада іде.
-Адо! -Привіт!
-Адо, люба!
-Як ти? -Добре.
-Хвилюєшся? -Дуже хвилююся!
-Скоро почнемо. -Ні пуху ні пера.
Коли тисячі років знань лежать тут, під цими оливами,
коли природа наповнена цілющою силою,
знаючи ефект емоцій на наші тіла,
який виявили багато століть тому,
чи не вважаєте ви, що ми самі мусимо
починати власну цілющу подорож?
Дякую всім, що прийшли.
Є багато людей, яким я хочу подякувати.
По-перше, моїм мамі й татові, їхнім мамам і татам
і кожному моєму предку, який зробив можливим моє існування.
Севгі й Лейлі, які були зі мною з дня нашого знайомства.
Муко, яка завжди піклувалася про мене як мати.
Фіко, супутнику життя Севгі.
І хоча його тут немає,
пану Заману, який дав мені новий погляд на життя.
Карлі.
Моїй сестрі Деніз.
І тобі, Озгюре.
Дякую вам усім.
Я вдячна всім,
хто був частиною мого життя і свідком мого шляху.
Я вдячна за все, що пережила.
І, нарешті, я вічно вдячна Севгі.
Бо мій шлях почався з неї.
І з нею продовжиться.
Інститут любові та життя «Інша я» — це данина пам'яті Севгі.
Нехай він принесе нам щастя.
СЕВГІ СОЛМАЗ СЕЙХАН НАЗАВЖДИ В НАШИХ СЕРЦЯХ
Адо? Ти прийшла раніше?
Привіт. Так. Хотіла поговорити з Севгі.
Соромно. Чому не сказала?
Маві, люба.
-Як ти, Адо? -Я добре. А ти?
-Сарпе, любий. -Муко!
Вітаю, Муко.
Як ви, пане Ризо?
А ось і принцеса!
-Як ви? -Дякую.
Тату Фіко, я забула малюнок удома.
Не забула, моя квітонько. Ось твій малюнок.
-Це ти намалювала? -Так.
-Він прекрасний. -Який він гарний!
-Вітаю, люба. -Я поставлю квіти?
Ти бачила малюнок Халіме?
-Привіт усім. -Вітаю.
-Я перша. -Я дуже скучила.
Знаєш що…
А ось і ваш.
Крихітко!
Я б тебе з'їла. Пухкенький!
Який він милий…
-Рюзґаре! Я тебе з'їм! -Рюзґар тут!
Дивись, це тітка Лейла.
Який гарненький.
Іди. Іди сюди. Я скучила.
Я не знаю, чи є життя після смерті,
але я точно знаю, що любов після смерті є.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда