‫מספר הרישוי של המכונית‬
‫שדרסה את ג'ינג'י, החתול השכונתי, ואז ברחה,‬
‫היה 34-איי-יו-35.‬
‫חסן מהמכולת שוב זרק זבל ברחוב.‬
‫קאן מבניין האזאר‬
‫לקח את הגולות של סיבל ושל החברות שלה וברח.‬
‫אני ממש מצטערת, אדוני.‬
‫תיכנסי, גברת מוקדר.‬
‫בדיוק הקשבתי לדיווח של סבגי.‬
‫סבגי, באמת, כמה פעמים דיברנו על זה?‬
‫למה את לא מקשיבה?‬
‫מישהו חייב לעשות את זה, אמא.‬
‫אני אבדוק את כל המקרים.‬
‫אבל אל תבואי יותר בלי להגיד לאמא שלך.‬
‫כשתגדלי, אולי תהיי‬ ‫עורכת דין, תובעת או שופטת.‬
‫ואז תוכלי לעשות דברים כאלה. נכון, סבגי?‬
‫מתי תתפוס את האיש שרצח את אבא שלי?‬
‫אנחנו מחפשים אותו, חמודה. בסוף נמצא אותו.‬
‫אדוני, עברו כבר ארבע שנים.‬ ‫סבגי שואלת על זה כל יום.‬
‫יום אחד הצדק ייעשה?‬
‫כפי שיפורט בהחלטה המנומקת,‬
‫הוכח כי הנאשם ביצע‬
‫עבירה חמורה של התעללות מינית בקטינים.‬
‫בית המשפט החליט לגזור עליו 15 שנות מאסר‬
‫ולהורות על המשך החזקתו במעצר.‬
‫הנאשם רשאי לערער.‬
‫אתם יכולים לצאת.‬
‫איינשטיין אמר‬
‫שהשאלה החשובה ביותר שניצבת בפני האנושות‬
‫היא אם היקום הוא מקום ידידותי.‬
‫- האני האחרת -‬
‫בסדר, נרד ברמפה החדשה שלנו.‬
‫כן, בראבו.‬ ‫-טוב…‬
‫אם כולם מוכנים, הנה הלימה!‬
‫הנה היא!‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-ברוכה הבאה, הלימה!‬
‫ברוכה הבאה, הלימה.‬
‫אנחנו משפחה אחת גדולה. המשפחה שלך.‬
‫וכולם פה מתים לפגוש אותך.‬
‫הלימה, מתוקה, אני דודה ליילה.‬
‫אני כמו אחותה הקטנה של סבגי.‬ ‫-כל כך קטנה שהיא נכנסת לכיס שלי.‬
‫וזאת דודה אדה.‬
‫היא כמו אחותה הגדולה של סבגי.‬
‫אני האחות הגדולה. יש לך מזל.‬ ‫-יצאת בזול.‬
‫כמו שאת רואה, כיף עם הדודות שלך.‬
‫שתיהן ממש יפות לדעתי.‬
‫את היפה פה.‬ ‫-אהובה שלי.‬
‫כן, את יפהפייה, מתוקה.‬ ‫-ברוכה הבאה.‬
‫נכדתי היקרה,‬
‫ערכנו לכבודך את השולחן. בואי, נלך לאכול.‬
‫קדימה, לשולחן, כולם.‬ ‫-אוכל! אוכל!‬
‫אוכל! אוכל!‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-בראבו!‬
‫ברוכה הבאה, הלימה!‬ ‫-ברוכה הבאה, מתוקה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫איך הולך החלום האפריקאי שלך?‬
‫הוא בסדר. אנחנו מדברים כל יום.‬
‫ברגעים אלה ממש‬ ‫הוא מקים מחנה למרגלות הר קילימנג'רו.‬
‫גם סקסי וגם אכפתי.‬
‫בדיוק הטיפוס שאנחנו מחפשות. תיהני, מותק.‬
‫ומה איתך?‬
‫ארדם מצא עבודה על סירה.‬
‫בינתיים הוא ישן שם.‬ ‫-יופי.‬
‫הוא ימשיך ככה עד שהוא יסתגל לשגרה חדשה.‬
‫דרך אגב, החלטתי לגבי יורגוס.‬
‫באמת?‬
‫ילדים וילדות, ביום המיוחד והיפהפה הזה‬
‫שבו הלימה הצטרפה אלינו,‬
‫יש לנו חדשות בשבילכם.‬
‫מה?‬
‫חברים יקרים,‬
‫בזכותכם אני חווה אביב שני בחיי.‬
‫תודה רבה לכולכם.‬
‫הרופאה שלי, ד"ר אדה,‬
‫אני רוצה להודות לך במיוחד.‬
‫תמכת בי ועזרת לי להחלים‬
‫גם נפשית וגם גופנית.‬
‫תודה.‬ ‫-ההצלחה כולה שלך, מר ריזה.‬
‫אם כך, בקיצור,‬
‫כדי להפוך את האביב הזה לקיץ,‬
‫ברשות האל וכמצוות נביאו,‬
‫אני רוצה לבקש את ברכתה של סבגי‬ ‫לנישואיי עם אמה, מוקו.‬
‫אבא?‬ ‫-כולם ידעו על זה?‬
‫לא.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫וואו.‬ ‫-אמא?‬
‫חשבנו על זה הרבה.‬
‫ואחרי ששמענו שהלימה‬
‫תהיה חלק מהמשפחה,‬
‫הרגשנו שזה הזמן.‬
‫חשבנו שזה יהיה הכי טוב לכל המשפחה.‬
‫אמא…‬ ‫-יקירה.‬
‫כל החיים שלך דאגת לי.‬
‫אני בטוחה שאת בוחרת את מה שמרגיש לך נכון.‬
‫אבא ריזה,‬
‫תודה שראית את היופי של אמא שלי.‬
‫כיוון שהזוג הצעיר התאהב,‬
‫נותר לנו רק לאחל לבני הזוג את ברכותינו.‬
‫חתונה! חתונה!‬
‫וואו.‬
‫מזל טוב.‬
‫גם לי יש מתנה.‬
‫תראו מה זה. איזו רומנטיקנית, מוקו.‬
‫היא יודעת מה היא עושה.‬
‫וואו, מקסים.‬
‫איזה יופי.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-אוי, מוקו.‬
‫לחייכם! מזל טוב.‬
‫כל הכבוד!‬ ‫-תודה, בן.‬
‫לחיים!‬ ‫-ברוכה הבאה, מתוקה.‬
‫אני אכין לך צלחת.‬
‫לא קרה כלום.‬ ‫-מה קרה?‬
‫תכף ננקה הכול. בסדר, מתוקה? זה לא עניין.‬
‫החולצה שלי קרועה!‬
‫אל תבכי, מתוקה.‬ ‫-אין סיבה לבכות.‬
‫היא הייתה קצת שחוקה, בגלל זה היא נקרעה.‬
‫אבל אנחנו תכף נחליף לך בגדים.‬ ‫-בואי נחליף.‬
‫הכול בסדר. אל תדאגי. אל תבכי.‬
‫בואי, אני אקח אותך.‬
‫אל תדאגי, בכל מקרה יש לנו‬ ‫המון בגדים חדשים בשבילך, בסדר?‬
‫ומוקו תוכל לתקן את זה.‬
‫היא לא מורידה את החולצה הזאת אף פעם.‬
‫אני אלך לבדוק.‬
‫למה היא לא מורידה אותה?‬
‫עשית כבר את הרוב, יורגוס.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אבל אתה יכול להפסיק בינתיים.‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫אני ארגיש יותר טוב אם נשתול אותם.‬
‫יורגוס…‬
‫ארדם ואני מתגרשים.‬
‫אבל אני לא יכולה להיות איתך.‬
‫אני צריכה להיות עם הילדים שלי.‬
‫אני אחזור ללימודים.‬
‫אני חייבת לסיים את התואר בפסיכולוגיה.‬
‫אז בוא נשתול את השתילים האלה‬
‫ואז ניפרד לשלום.‬
‫הבעיה עם רוב האנשים בעולם‬
‫היא שהם עוד לא פגשו את עצמם.‬
‫מזל טוב, ליילה.‬
‫על זה שמצאת את עצמך.‬
‫אם ככה, אני אחזיר לך בפתגם משלנו.‬
‫מוטב מאוחר מאשר לעולם לא.‬
‫הייתי חייבת.‬ ‫לא יכולתי למות בלי לעשות את זה.‬
‫אבל זה הכול, בסדר? זהו זה.‬
‫שלום.‬
‫בוסית.‬
‫ד"ר אדה, פרחים בשבילך.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני לא יודעת מה מזג האוויר שם,‬
‫אבל אצלי בדיוק זרחה שמש קטנה.‬
‫תודה רבה.‬
‫גם אני מתגעגעת אליך.‬
‫- מתגעגע…‬ ‫אוזגור -‬
‫גברת זיינאפ, שלום.‬
‫שלום. עשיתי את הבדיקות שביקשת, ד"ר אדה.‬
‫בואי נראה. הערכים חזרו לנורמה.‬
‫אנחנו יכולות להתחיל בטיפול.‬
‫אנחנו מודדים רמות קורטיזול‬ ‫לפני הפגישות ואחריהן,‬
‫כדי לבדוק אם יש שינויים במערכת העצבים.‬
‫אני סובל מהתקפי חרדה,‬
‫אבל זה לא בדיוק התחום שלך.‬
‫לפני כמה שנים‬ ‫איבדנו את הבן שלנו בתאונת דרכים.‬
‫חשבתי שזה יכול להיות קשור, אז…‬
‫איבדת את הבן שלך בצורה טראומטית.‬
‫הכאב שלך עדיין טרי.‬
‫מה דעתך שנתחיל מזה?‬
‫רציתי לפגוש אותך‬ ‫אחרי שדיברתי עם גברת סבגי.‬
‫לפני ארבע שנים אובחן אצלי סרטן השד.‬
‫קיבלתי את הטיפול. כרתו לי את השדיים.‬
‫עכשיו הכול בסדר. החלמתי.‬
‫אבל אני רוצה לדעת‬ ‫למה הייתי צריכה לעבור את זה.‬
‫אני רוצה להיכנס לעומק.‬
‫גם אמא שלי ואמא שלה נכנעו לסרטן.‬
‫את חושבת שזה גנטי או שזה הגורל שלי?‬
‫אז את אומרת שחווית כמה פעמים‬ ‫אובדן במשפחה מצד אמא שלך.‬
‫שלום.‬
‫שלום. להתראות.‬
‫ד"ר אדה.‬ ‫-ד"ר כנאן.‬
‫חשבתי שאת באיסטנבול.‬
‫גם באיסטנבול כולם מדברים על ד"ר אדה.‬
‫רציתי לראות אותך בעצמי.‬ ‫-אני שמחה שבאת.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר. ומה איתך?‬
‫אני בסדר. הבאתי לך מתנה קטנה.‬
‫תודה.‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫אני לא מפסיקה להסתכל מרוב שהוא יפה.‬
‫העוגה נראית טעימה.‬ ‫בואי נאכל אותה אחרי שאעשה לך סיור.‬
‫בסדר, מתאים לי.‬ ‫-בואי איתי.‬
‫אני אראה לך את המשרד שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫יפה שלי, בואי נוציא אותך מהחולצה הזאת.‬
‫בואי נתרחץ ונלביש אותך במשהו חדש, טוב?‬
‫טוב, את יכולה להגיד לי למה?‬
‫אמא שלי…‬
‫אמא שלי תפרה לי אותה.‬
‫זה כל מה שנשאר לי מאמא שלי.‬
‫אני לא יכולה להוריד אותה.‬
‫בבקשה אל תכעסי.‬
‫מתוקה שלי.‬
‫למה שאני אכעס עלייך?‬
‫אמא שלך עשתה עבודה נהדרת.‬
‫החולצה הזאת יפהפייה.‬
‫בבקשה אל תבכי.‬
‫אל תדאגי, אני אחשוב על משהו.‬
‫אני כבר חוזרת, בסדר?‬
‫היא לא תוריד את החולצה.‬
‫אמא שלה תפרה אותה.‬
‫אוי, וואו.‬
‫אבל היא קרועה לגמרי. כבר אין מה לתקן.‬
‫מה נעשה, פיקו?‬
‫מותק, יש לי רעיון, אבל…‬
‫תודה רבה שסמכת עלינו‬ ‫ונתת לנו לשים לך פיג'מה.‬
‫הלימה, מתוקה שלי,‬
‫תקשיבי, אני אספר לך סיפור, בסדר?‬
‫זה האבא האמיתי שלי. קוראים לו אראם.‬
‫אבל לא ראיתי אותו אף פעם.‬
‫הוא מת הרבה לפני שנולדתי.‬
‫וזה אבא חאליל.‬
‫הוא אולי לא היה האבא האמיתי שלי,‬
‫אבל הוא עשה כל מה שהוא היה יכול‬
‫כדי שאני אהיה מאושרת, בריאה ומוגנת.‬
‫פיקו ואני לא רוצים‬ ‫להחליף את ההורים האמיתיים שלך.‬
‫בסדר, מתוקה?‬
‫אבל אנחנו אסירי תודה להם,‬
‫כי הם גידלו ילדה מושלמת כמוך.‬
‫ואנחנו מרגישים שיש לנו מזל‬
‫שאת פה איתנו.‬
‫אני אומר את האמת. אני נשבע לך.‬
‫את יודעת, יום אחד‬ ‫החולצה הזאת תהיה קטנה עלייך.‬
‫למה? כי את תגדלי ותהיי ילדה גדולה וגבוהה.‬
‫אבל המגע של אמא שלך תמיד יישאר איתך.‬
‫הידיים של אבא שלך תמיד יחבקו אותך.‬
‫את תרגישי את הכוח שלהם‬
‫כל עוד תהיי בחיים, הלימה.‬
‫בסדר, מתוקה?‬
‫אם תסכימי,‬
‫יש לנו הצעה בשבילך.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב. תראו כמה בגדים יש לי!‬
‫כן. הם מוצאים חן בעינייך, אהובה?‬
‫תסתכלי.‬
‫יהיה חלק מהחולצה שאמא שלך תפרה לך‬
‫בכל אחד מהבגדים שלך.‬
‫רוצה למדוד?‬
‫בסדר, אז תמדדי. תראי לי אחר כך, בסדר?‬
‫נתחיל מזאת?‬ ‫-כן.‬
‫כן? אז בואי נמדוד.‬
‫נתחיל מהאדומה. בואי, מתוקה.‬
‫תישעני אחורה.‬
‫עכשיו ניקח את הרגליים אחורה‬
‫ונרד לתנוחת כלב מסתכל למטה.‬
‫עכשיו נזוז קדימה.‬
‫תנוחת הלוחם.‬
‫מצוין.‬
‫הידיים שוב למטה, קרוב לכפות הרגליים.‬
‫יש לי חדשות.‬
‫התקבלתי לעבודה חדשה.‬ ‫אני אלמד ילדים מחול במרכז אומנות.‬
‫באמת?‬
‫אני גאה בך.‬
‫תודה.‬ ‫-אני רצינית.‬
‫הכול בזכותך.‬
‫העבודה באיזמיר.‬
‫אבל הם מצאו לי מקום לגור והכול.‬
‫נהדר. מתי את מתחילה?‬
‫הם רוצים שאגיע כמה שיותר מהר.‬
‫מה זאת אומרת? את עוזבת עכשיו?‬
‫חשבתי להיות איתך עוד קצת לפני שאסע.‬
‫יש עוד דבר אחד.‬ ‫-כן?‬
‫קיבלתי מייל ממישהי מאוסטרליה.‬ ‫קוראים לה סאלי.‬
‫היא רוצה לדבר איתי,‬
‫אבל היא רוצה לדבר פנים אל פנים,‬ ‫כי זה עניין חשוב.‬
‫בקשר למשפחה שלנו.‬
‫בקשר למשפחה שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫סאלי?‬
‫כאילו, אני קצת חוששת.‬
‫מה אם נגלה שיש לנו עוד אח או אחות?‬
‫אל תדברי שטויות. לא.‬
‫יהיה לנו סיכוי לדעת אם אבא היה שם.‬
‫לא נראה לי שהוא היה שם.‬
‫לא, אנחנו מדברות על אוסטרליה.‬
‫זה לא יהיה נורא, אם אני חושבת על זה.‬
‫אח גדול או משהו כזה.‬
‫לא. תודה, אבל לא.‬
‫תוכלי להסתדר עם עוד אח?‬
‫דיברתי עם כנאן.‬
‫אנחנו נעבוד ביחד בקליניקה.‬
‫נפלא.‬
‫אבל חשבתי שאולי כדאי‬ ‫שאמצא עוד כמה רופאים ומטפלים.‬
‫להרחיב קצת את העסק.‬
‫מה דעתכן?‬
‫אהובה, אם את חושבת למצוא עוד רופאים,‬
‫המקום הזה לא יספיק לך,‬ ‫ונצטרך למצוא מקום חדש.‬
‫באמת נצטרך, אבל אדון אוזגור חשב גם על זה.‬
‫יש פה תוכניות להרחבת המבנה.‬
‫יש קרנות שאפשר לבקש מהן מימון.‬
‫הקליניקה תוכל להפוך למכון רפואי.‬
‫את יודעת מה?‬
‫כל הכבוד לחזון של אוזגור. מגיע לו.‬
‫נראה לי שאוזגור מתחיל למצוא חן בעיניי.‬
‫איזה בחור נהדר.‬
‫נראה לי שגם בעיניי.‬
‫תקשיבי. אני אטפל ברישיונות ובשאר הניירת.‬
‫אבל אנחנו חייבות להכין מצגת מרשימה.‬
‫נכון.‬
‫מתוקה, אני חושבת‬
‫שאת צריכה לספר סיפור‬ ‫שכל אחד יוכל להזדהות איתו.‬
‫כבר יש לנו את הסיפור שלנו.‬
‫מה? איזה סיפור?‬
‫מה? אני?‬
‫אוי, אתן… עשיתן לי צמרמורת, בנות.‬
‫ברור שאת!‬
‫את יכולה לתת השראה לכולם.‬
‫את מסכימה, מתוקה?‬
‫אני לא יכולה, מותק. השתגעת לגמרי?‬ ‫היא מבקשת ממני רשות!‬
‫ברור שאני מסכימה!‬
‫שמרתי את כל הדוחות.‬
‫תיעדתי כל טיפול,‬
‫כל צעד משלים שעשינו עד עכשיו.‬
‫ואני בכל מקרה אהיה איתך שם.‬
‫טוב, בסדר. מה את אומרת?‬
‫אני אכין לך מצגת.‬
‫אני אדאג לכל הצד החזותי.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואני אטפל בכל הרישיונות, הבקשות וכל זה.‬
‫אז אנחנו מסודרות.‬
‫את יכולה למצוא שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז בואו נתחיל לעבוד!‬
‫- להשיג ציוד‬ ‫להשיג צוות -‬
‫- 1 באוקטובר‬ ‫היום הגדול -‬
‫חדשות טובות.‬
‫המצגת לבקשת המימון כמעט מוכנה.‬
‫אז הכול מסודר?‬
‫בזכות הבנות.‬
‫אוזגור…‬
‫אני לא יודעת אם הבקשה שלי תאושר,‬
‫אבל בלעדיך לא הייתי מעזה לעשות את זה.‬
‫תודה רבה.‬
‫את תקבלי את המימון. את תראי.‬
‫דרך אגב, בדקת היום את האימייל שלך?‬
‫לא. שלחת לי משהו?‬
‫את יכולה לבדוק?‬
‫- כרטיס טיסה -‬
‫- אדה קורקמז -‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה שזה אומר.‬
‫תציגי את המצגת שלך,‬
‫תעלי על מטוס, ותבואי הנה.‬
‫נוכל לחגוג ביחד.‬
‫איך אני אמורה לטוס?‬
‫הקליניקה, המטופלים,‬
‫ההכנות שיהיו אם אקבל את המימון…‬
‫אדה, זה בסך הכול שבוע.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫את, אני, הכוכבים,‬
‫הסרנגטי, חיות הפרא…‬
‫נמאס לי לדמיין‬ ‫איך אני מתאר לך את המקום הזה.‬
‫בסך הכול שבוע. אני חושב שתסתדרי.‬
‫אז אני אבוא אחרי המצגת.‬
‫סליחה, לא שמעתי.‬
‫התנתק לי לרגע. מה אמרת?‬
‫אני אבוא אחרי המצגת.‬
‫החדשות הכי טובות שקיבלתי היום.‬
‫להתראות בקרוב.‬ ‫-להתראות, מותק.‬
‫ראיתם פעם ציפור‬ ‫שיכולה לעוף עם כנף אחת בלבד?‬
‫זו התוצאה של אלפי שנים‬ ‫בהן נפש האדם הופרדה מגופו.‬
‫ציפור שמנסה לעוף עם כנף אחת בלבד.‬
‫שני רופאים מהמאה העשירית,‬ ‫אבו זאיד אל באלחי ועלי עבאס,‬
‫הציגו השערה מהפכנית,‬
‫על פיה שורש המחלה‬
‫שוכן בקשר שבין הנפש לגוף.‬
‫אם כן, מדוע אנו מתעלמים מההשערה הזאת‬
‫בטיפולים המוצעים כיום, אלף שנים אחר כך?‬
‫המכון שלנו שואף‬ ‫לספק למטופלים אפשרות לקבל טיפול‬
‫שבו שתי הכנפיים, הגוף והנפש,‬ ‫יוכלו להתקיים באיזון ובהרמוניה.‬
‫כעת אציג בפניכם מישהי‬ ‫שהחלימה בזכות השיטה הזאת.‬
‫סבגי סולמז סייהן.‬
‫היא הייתה חולה בסרטן כבד גרורתי בשלב 4.‬
‫בחמש השנים האחרונות,‬ ‫הגרורות שלה חזרו פעמיים.‬
‫בינתיים סבגי החלימה לגמרי,‬
‫והיא עובדת כעורכת דין באייוואליק.‬
‫היא הפכה לאחרונה לאם אומנה של ילדה קטנה,‬
‫ניצולה מרעידת האדמה בשם הלימה.‬
‫פיקו, תחזיק אותה חזק.‬
‫סבגי היא מקור ההשראה לפרויקט הזה.‬ ‫ייתכן שהיא תהווה השראה לעוד אלפים.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-נחמד מצדך. תודה רבה.‬
‫אני חייבת ללכת למשרד.‬
‫זה לא היום החופשי שלך?‬ ‫-זה יכול להיות חשוב.‬
‫לא יכולתי להגיד להם לא. בסדר?‬ ‫-בסדר, לכי.‬
‫אל תחכו לי עם ארוחת הערב.‬
‫תעשי מה שאת צריכה ותחזרי.‬ ‫-אני אחזור מהר.‬
‫תספרי להם מה עשינו בלונה-פארק.‬
‫קודם היינו בקרוסלה.‬
‫באמת? לא פחדת?‬
‫אולי רק טיפ טיפה.‬
‫אבל נזהרתי מאוד.‬ ‫-נכון.‬
‫תחזרי בזמן לארוחת הערב.‬ ‫תעשי מה שאת צריכה ותחזרי.‬
‫אז היה ממש כיף, הא?‬ ‫-ממש כיף.‬
‫נכון.‬
‫חבר'ה, תשמרו על עצמכם.‬
‫להתראות, מתוקה.‬
‫תחזרי מהר.‬
‫מה קורה? איך היה?‬
‫היה מדהים, מותק.‬
‫איזה יופי.‬
‫כל הכבוד, מותק! עשית את זה!‬
‫איפה סבגי?‬
‫אתן לא ביחד?‬
‫לא.‬
‫ליילו, פיקו מתקשר אליי.‬
‫הלו?‬
‫סבגי!‬
‫תחזיקי מעמד, מותק!‬
‫סבגי, תחזיקי מעמד. אני מתחנן!‬
‫תישאר פה.‬
‫אלוהים, בבקשה, תעזור לנו.‬
‫תכינו עוד אחד.‬
‫פיקו, מה הם אמרו?‬
‫תפסו אותו.‬
‫הוא לא אמר למה הוא עשה את זה.‬
‫הוא היה מסומם.‬
‫מה עם סבגי? היא בסדר?‬
‫- חדר ניתוח -‬
‫עשינו כל מה שיכולנו.‬
‫הטחול שלה נפגע, והייתי חייבת לכרות אותו.‬
‫עצרנו את הדימום, אבל היא איבדה המון דם.‬
‫כדאי שתלכו הביתה לנוח.‬
‫ולהתפלל.‬
‫אדה?‬
‫פיקו, חמש דקות, לא יותר.‬
‫מערכת החיסון שלה חלשה מאוד.‬
‫סבגי.‬
‫אהבת חיי.‬
‫האחת והיחידה שלי.‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫תחזיקי מעמד, סבגי.‬
‫התגברת על כל כך הרבה, סבגי.‬
‫גם את זה נעבור, מותק, ביחד.‬
‫פיקו.‬
‫אני שומע. אני שומע, מתוקה.‬
‫קח אותי הביתה.‬
‫מה? אנחנו חייבים להישאר פה, סבגי.‬
‫קח אותי לבית שלנו.‬
‫בסדר, אל תתעייפי יותר מדי.‬
‫היא בהכרה.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫אדה.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫סבגי רוצה ללכת הביתה.‬
‫פיקו, אל תדבר שטויות.‬ ‫איך אני יכולה לשחרר אותה?‬
‫סבגי רוצה ללכת הביתה.‬ ‫-מה? מה זאת אומרת?‬
‫פיקו!‬
‫אדה, מותק. סבגי אמרה…‬
‫מה היא אמרה?‬ ‫-"אני בהכרה.‬
‫"אם אני רוצה ללכת הביתה,‬ ‫אף אחד לא יכול לעצור אותי."‬
‫אני אבנה שם בית חולים אם צריך,‬ ‫אבל אני לוקח אותה איתי, אדה.‬
‫כי סבגי רוצה להיות בבית.‬ ‫-זה לא אפשרי, אני לא יכולה.‬
‫אנחנו חייבים, אדה.‬ ‫לא תהיה לנו עוד הזדמנות.‬
‫הלימה.‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫אל תפחדי, חמודה. בסדר?‬
‫תראי, פיקו פה.‬
‫סבתא מוקו פה.‬
‫סבא ריזה פה.‬
‫הדודות שלך פה.‬
‫אל תפחדי.‬
‫אם תראי שם את אמא ואבא שלי,‬
‫את יכולה להגיד להם שלום?‬
‫תגידי להם שלא ידאגו לי.‬
‫בטח שאני יכולה, מתוקה.‬
‫סבגי?‬ ‫-סבגי.‬
‫סבגי.‬ ‫-סבגי.‬
‫הכרית, הכרית.‬
‫סבגי?‬ ‫-אדה? תעשי משהו, אדה!‬
‫סבגי.‬ ‫-אדה, תעשי משהו.‬
‫סבגי!‬ ‫-סבגי!‬
‫סבגי!‬ ‫-תעשי משהו, אדה!‬
‫סבגי!‬
‫האם המוות אינו חלק ממחזור הטבע‬
‫בדיוק כמו הלידה?‬
‫אך בעוד שאת הלידה אנו מקבלים בשמחה טבעית,‬
‫קשה לנו לקבל את הפרידה באותה טבעיות,‬
‫כי קבלת העובדה שאדם אהוב אינו איתנו עוד‬
‫היא הכאב הגדול ביותר בחיים.‬
‫סבגי!‬
‫כאשר אדם אהוב מת,‬
‫הכאב שאנו חשים אינו נובע רק מהפרידה.‬
‫המוות גורם לנו לפקפק במשמעות החיים.‬
‫במטרת הקיום של האדם, בטעם החיים.‬
‫מה עולה בגורל המאמץ שאנחנו משקיעים‬
‫כדי להחלים, להבריא, לצמוח,‬ ‫להשתפר ולהיות מאושרים יותר‬
‫כאשר אנו הולכים לעולמנו?‬
‫כאשר אנו מתים,‬ ‫למה הופכת המשמעות שאנו מוסיפים לחיים?‬
‫- כעבור שבוע -‬
‫מצאתי את זה בפח.‬
‫קיבלת מימון.‬
‫את באמת מתכוונת לוותר עכשיו?‬
‫מה הטעם בכלל?‬
‫הכול התחיל עם סבגי.‬
‫באתי אחריה הנה כדי שהיא תבריא.‬
‫ואיפה סבגי עכשיו?‬
‫אדה, עשית כל מה שיכולת.‬
‫יכולתי לא להסכים שהיא תעזוב את בית החולים.‬
‫לא נשארה לי עוד אמונה בשום דבר, אוזגור.‬
‫לא בחיים…‬
‫לא בצדק.‬
‫אין לי כוח יותר.‬
‫זה לא הגיע לסבגי.‬
‫זה לא הגיע למוקו.‬
‫לפיקו, להלימה…‬
‫זה לא הגיע לנו.‬
‫אדה.‬
‫אני יודע איך זה לאבד אחות.‬
‫חלק ממך יהיה חסר תמיד.‬
‫שום דבר לא יהיה כמו שהיה.‬
‫את לא תהיי כמו שהיית.‬
‫אבל סבגי לא תלך לשום מקום.‬
‫את זאת שאמרה לי את זה.‬
‫יכול להיות שהקשר ביניכן‬
‫יעצים אותך עכשיו עוד יותר‬
‫מאשר קודם.‬
‫תני לעצמך זמן.‬
‫אל תקבלי עכשיו החלטות גדולות. בסדר?‬
‫אני צריכה לבקש ממך טובה.‬ ‫-בטח.‬
‫אני רוצה לראות את האיש שרצח את סבגי.‬
‫אני רואה שאתה סובל, עלי.‬
‫סבגי ניסתה במשך שלוש שנים לאמץ ילד.‬
‫לפני חודש היא הפכה סוף סוף לאמא.‬
‫כי היא הייתה עושה‬ ‫כל מה שהיא הייתה מחליטה לעשות.‬
‫והיא הייתה לוקחת על זה אחריות.‬
‫מה המאכל האהוב עליך?‬
‫לביבות.‬
‫היא הייתה מכינה לך לביבות מדהימות‬ ‫אם היא הייתה מכירה אותך.‬
‫סבגי הייתה טבחית מעולה.‬
‫היא אהבה לארח אנשים.‬
‫היית מחבב אותה מאוד אם היית מכיר אותה.‬
‫כל מי שהכיר אותה אהב אותה.‬
‫האם היקום הוא מקום ידידותי?‬
‫אולי היקום לא חייב להיות מקום ידידותי.‬
‫אולי יש עוצמה ויכולת ריפוי מפתיעות‬
‫בלקיחת אחריות על החוויות שלנו,‬ ‫בקבלה של כל דבר כחלק מהחיים.‬
‫הוא אחיין של יאקופ.‬
‫הוא הכריח אותו לעשות את זה כנקמה.‬
‫הוא יעיד על זה בבית המשפט.‬
‫תראו כמה המקום הזה יפה.‬
‫בסדר, הוא לא יפה כמו ג'ונדה.‬
‫אבל הנוף פה עדיין מדהים.‬
‫תהיו בשקט לרגע אחד‬
‫ותקשיבו לשיר, בבקשה.‬
‫בסדר, אני מודה שאני לא מבינה את המילים,‬
‫אבל הוא ממש ריגש אותי.‬
‫אז החלטתי להקליט לכם הודעה.‬
‫אתם יודעים, במקרה שאני לא אחלים‬
‫ולא אעבור את זה,‬
‫אני מניחה שתמצאו‬ ‫את ההודעה הזאת בטלפון שלי.‬
‫נכון שתמיד אמרתי‬
‫שאני מרגישה שיש אצלי חלל, כאילו, פה?‬
‫כן. החלל הזה לא קיים יותר. הוא התמלא.‬
‫אני מלאה לגמרי.‬
‫רק שתדעו.‬
‫אמא. אמא'לה.‬
‫אני יודעת שקשה לך כרגע. אני מבינה את זה.‬
‫אבל תקשיבי, אמא.‬
‫את הבאת אותי לעולם הזה.‬
‫את גידלת אותי.‬
‫הקשר בינינו לא יתנתק לעולם.‬
‫אדה, מתוקה שלי.‬
‫אנשים כמוני, שיש להם‬ ‫בעיות בריאות, צריכים אותך, מתוקה.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫אסור לך להשתמש במוות שלי‬ ‫כתירוץ ולהיכנע, בסדר?‬
‫אני פשוט אהרוג אותך.‬
‫את לא יכולה לוותר אחרי כל הדרך שעשית.‬
‫אני אסתכל עלייך.‬
‫אל תוותרי.‬
‫אדה, מותק.‬
‫אולי כבר תמצאי לעצמך‬
‫איזה שותף יציב, הא?‬
‫די לחיות כמו אי בודד.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אני לא רוצה להתערב, כי זה נושא עדין,‬
‫אבל לא יהיה נחמד אם יהיה לך תינוק, אדה?‬
‫תני לעצמך הזדמנות כל עוד יש לך זמן, בסדר?‬
‫היי, ליילו.‬
‫כולנו זקוקות לשמש הזורחת שלך,‬
‫לאנרגיה הבלתי נגמרת שלך,‬
‫לזוהר המהפנט שלך, מותק.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫שלא תעזי להתעלם מהתשוקות שלך.‬
‫יש לך מספיק אומץ‬ ‫לעשות כל מה שתחליטי לעשות.‬
‫מותק, יש בך את האש שתיצור כל מה שתרצי.‬
‫קדימה!‬
‫ו… פיקו.‬ ‫-אהובה שלי.‬
‫אף פעם לא פגשתי אדם‬ ‫שהאהבה שלו יפה כמו שלך, אתה יודע?‬
‫אני האישה עם הכי הרבה מזל בעולם,‬
‫כי יש לי אהוב שתומך בי בכזה כוח‬
‫למרות כל הפצעים והחולשות שלי.‬
‫עוד דבר אחד, פיקו.‬
‫אתה יכול להיות אבא אחרי שאמשיך הלאה, פיקו.‬
‫הרגש היחיד שאני ארגיש הוא אושר.‬
‫אני כבר אבא, מותק.‬
‫אני כבר אבא של הלימה.‬
‫אל תשכחו, בסדר?‬
‫לא משנה מה יקרה, לא משנה איפה אהיה,‬
‫לא משנה מה יקרה לי,‬
‫אני אוהבת אתכם המון‬
‫ואני אמשיך לאהוב אתכם.‬
‫טוב, עכשיו אני אתן לכם לשמוע את השיר.‬
‫חוץ מזה, די לשבת, בסדר?‬
‫קדימה, בואו נרקוד קצת.‬
‫ליילו, אני בטוחה שאת תקומי.‬ ‫קדימה, שמישהו ירקוד איתי.‬
‫אבל אני רוצה שמישהו יצלם אותי.‬
‫את יכולה לצלם אותי?‬
‫חיפשתי אתכן במשך שנים.‬
‫סבא שלי, ג'ון פטריק מורגן,‬ ‫השתתף בקרב גליפולי.‬
‫וסבא שלכן, סאליח, הציל אותו.‬
‫וזאת המימייה שלו.‬
‫סבא שלי הוריש לכן חלק מהמורשת שלו.‬
‫זה לא הרבה, אבל זה שלכן.‬
‫אם הוא לא היה מציל את סבא שלי,‬ ‫אף אחת מאיתנו לא הייתה פה עכשיו.‬
‫אז בבקשה, תסכימו לקבל את זה.‬
‫אחותי ואני נקבל את זה בכבוד ובהכרת תודה.‬
‫ונכבד גם את מר ג'ון פטריק ואת המורשת שלו.‬
‫אנחנו לא קורבנות של הגנטיקה שלנו.‬
‫אנחנו לא קורבנות‬ ‫של הטראומות של אבותינו או שלנו.‬
‫להפך, אנחנו המשך המורשת שלהם.‬
‫האם אפשר להיוולד מחדש מהאפר שלנו,‬ ‫ולא משנה מה עברנו?‬
‫האם ענפים יבשים יכולים לחזור להיות ירוקים?‬
‫שלום לאדוני.‬
‫אני ממש שמחה שלקחת את המקום הזה עליך.‬
‫טוב, קיבלתי היום את התואר שלי.‬
‫רציתי לדעת אם יש לך שולחן לזוג, כדי לחגוג.‬
‫אפשר ללכת בדרך שמעולם לא הלכנו בה.‬
‫אפשר להתמתח יותר,‬
‫להתרחב יותר, לחבק יותר,‬
‫כאשר אנו חולקים חוויות עם אנשים אחרים.‬
‫ואפשר להמשיך לקחת חלק בנס החיים‬
‫גם אחרי שחשים את הכאב החד ביותר שיש בהם.‬
‫נראה נפלא.‬ ‫-כן.‬
‫ברוכים הבאים. מה נשמע? שלום.‬ ‫-שלום, גברת אדה.‬
‫המקום הזה נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-שלום.‬
‫לכי לבנות.‬
‫הנה אדה.‬
‫אדה!‬ ‫-שלום.‬
‫היי.‬ ‫-אדה, מותק!‬
‫מה נשמע?‬ ‫-טוב.‬
‫את מתרגשת?‬ ‫-מאוד!‬
‫עוד מעט נתחיל.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫כיוון שאלפי שנות ידע שוכנות כאן,‬ ‫מתחת לעצי הזית האלה,‬
‫כיוון שבטבע זורמים כוחות ריפוי,‬
‫וכיוון שההשפעה של רגשותינו על גופנו‬
‫זוהתה כבר לפני מאות שנים,‬
‫אינכם חושבים‬
‫שעלינו לפתוח במסע הריפוי שלנו עצמנו?‬
‫קודם כול, אני רוצה להודות לכל מי שבא.‬
‫יש המון אנשים שאני רוצה להודות להם.‬
‫קודם כול, לאמא שלי ולאבא שלי,‬ ‫לאימהות ולאבות שלהם,‬
‫ולכל אבות אבותיי שאפשרו לי להיות פה היום.‬
‫לסבגי ולליילה,‬ ‫שהיו איתי מאז היום שבו נפגשנו.‬
‫למוקו, שלרגע לא הפסיקה לדאוג לי כמו אמא.‬
‫לפיקו, שותפה לחיים של סבגי.‬
‫ואף שהוא לא כאן,‬
‫למר זמאן, שפתח בפני צוהר חדש‬ ‫להסתכל דרכו על החיים.‬
‫לקרלה.‬
‫לאחותי, דניז.‬
‫ולך, אוזגור.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫אני אסירת תודה‬
‫לכל מי שהיה חלק מחיי והיה עד למסע שלי.‬
‫אני אסירת תודה על כל מה שעברתי.‬
‫ולבסוף, לנצח אהיה אסירת תודה לסבגי.‬
‫כי המסע שלי התחיל איתה.‬
‫והוא ימשיך איתה.‬
‫מכון האהבה והחיים "האני האחרת"‬ ‫יהווה מחווה לסבגי.‬
‫מי ייתן והוא יעניק אושר לכולנו.‬
‫- סבגי סולמז סייהן‬ ‫לנצח בלבנו -‬
‫אדה? באת מוקדם?‬
‫שלום. כן. רציתי לדבר עם סבגי.‬
‫תתביישי. למה לא אמרת לי?‬
‫מאבי, מתוקה.‬
‫מה שלומך, אדה?‬ ‫-בסדר. מה שלומך?‬
‫סארפ, מתוק.‬ ‫-מוקו!‬
‫ברוכה הבאה, מוקו.‬
‫מה שלומך, מר ריזה?‬
‫הנה הנסיכה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-תודה.‬
‫אבא פיקו, שכחתי את הציור בבית.‬
‫לא שכחת אותו, פרח שלי.‬ ‫תראי, הנה הציור שלך.‬
‫את ציירת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-נראה מצוין!‬
‫ברוכה הבאה, אהובה.‬ ‫-לשים את הפרחים?‬
‫ראית את הציור של הלימה?‬
‫שלום לכולם.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אני קודם.‬ ‫-התגעגעתי אלייך מאוד.‬
‫הנה שלך.‬
‫מותק!‬
‫אני יכולה פשוט לאכול אותך. שמנצ'יק!‬
‫איזה חמוד!‬
‫רוזגאר! אני באה לאכול אותך!‬ ‫-רוזגאר פה.‬
‫תראה, הנה דודה ליילה.‬
‫הוא כזה חמוד.‬
‫בוא. בוא הנה. התגעגעתי אליך.‬
‫אני לא יודעת אם יש חיים אחרי המוות,‬
‫אבל אני יודעת בוודאות שיש אהבה אחרי המוות.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬